ДОБРЕ ДОШЛИ В ХАРМЪНИ
Извършва се евакуация.
Всички...
военно положения. Извършва се евакуация.
Всички живущи са... в определените им карантинни помещения.
Военно положение...
Всичко е наред, миличка.
Всичко е наред.
Моля ви, синът ми. Трябва да знам, дали е в другия автобус.
Може да проверим като спрем, г-жо. - Но синът ми.
Г-жо...
Алфа Едно, тук Алфа Две, край. Едно, тук Две. Чувате ли?
Защо спряхме пред портата? Край.
Алфа Едно, тук Алфа...
Какво, по дяволите? - Какво става?
Трябва да ни кажете какво става. - Отвори вратата.
Всичко е наред. Всички останете по местата и мълчете.
Отвори вратата.
И я затвори след мен. Никой да не се качва или слиза, докато се върна.
Алфа Две, чувате ли?
Отвори вратата. - Не мисля, че е добра идея.
Добре. Затвори вратата след мен...
Патрик!
Трябва да се защитим. - Този войник навън има два пистолета.
Не знам. Може би трябва да мируваме.
Излизам. Пази ми гърба.
Хайде. Пусни ме. Бързо.
Какво става?
Патрик!
Ема!
Ема! Ема!
Аз съм, аз съм, аз съм.
Ема. Къде е Ема?
Не!
Не! Не!
Остави ме на мира!
Не!
Джак. Джак. - Всичко е наред. Взех я.
Всичко е наред. Взех я.
Добре си. - Джак. Ема.
Всичко е наред. Всичко е наред. Всичко е наред.
Не, не, не!
Тя кърви!
Как е? - Не знам.
Не от нея. Не е от нас.
Девет години по-късно
Моля те, махни се от прозореца.
Той уби още едно животно.
Време е за домашното.
Вече не си спомням какъв вкус има истинското месо.
Фото. Фотосинтеза. - Можеш ли да го кажеш буква по буква?
Еф-О... - Еф.
Кои други букви звучат като "Еф"?
Пи-Ейч? - Много добре.
Тук е Патрик Торнтън,
предавам от Хармъни на честота 109.9.
Някой чува ли ме?
Това вече е срамота.
Защото имаме много специално шоу,
което сме ви подготвили за днес по радио Хармъни.
Изпълнено със състезания, интервюта,
фантастична музика.
Нека започнем с днешните гости.
Как я караш, Джон Доу?
"Чудесно, Патрик. Много добре."
Кажи ми, Джон. Щастлив ли си?
"Разбира се, Патрик. Защо да не съм?" - Може би, защото
от девет години не си говорил с никого,
освен тъпото си куче.
Добре. Да минем към времето. Прогнозата за днес е студ.
Утре, студ.
Вдругиден, студ.
Следващата година...
Нека продължим със състезанието с въпроси и отговори.
Първият е лесен.
Който отговори правилно, ще спечели луксозно пътуване
до края на проклетата земя.
И тълпата полудява в очакване.
Добре. Ето го въпросът: Къде са всички, по дяволите?
Лека нощ, Лу.
Лу?
Знаеш, че не обичам, когато слизаш долу без да ми кажеш.
Не исках да те будя. Както и да е, вече съм голяма.
Имаш час за лягане, който трябва да спазваш.
Ще бъдеш голяма, когато кажа, че си голяма.
Може ли още една бисквита? Още съм гладна.
Но това беше...
Не си гладна, скучно ти е.
Когато приключиш си измий зъбите или няма да получиш повече бисквити.
Не обичам да си мия зъбите. Боли. - Да, боли, защото не си миеш зъбите.
Не, не обичам да ги мия, защото боли. - Боли, защото не си миеш зъбите.
Добре.
Да. Идвам.
Хей, кученце. Приятелче. Липсвах ли ти?
Вчера, гледах много готин епизод.
Рамбъл покани Мамбъл да излязат. Тя го отряза.
Защото не й донесе цветя.
Бях го гледала вече, но този път беше по-забавно.
Хей, кученце. Ти ли направи това? Сам ли изкопа дупката?
Добро момче.
Сега мога да ти давам бисквити по-лесно. Само не казвай на татко.
Той ще я закопае.
Не.
Въобще къде ходиш всяка сутрин, по дяволите?
Да.
Две по пет.
Десет.
Пет по три.
15.
Девет по 14.
Не брои на пръсти.
Татко, откъде знаеш? - Знам всичко.
Е?
Знаеш го.
Татко? - Какво?
Мисля, че е време за почивка. - Само още няколко минути.
Добре.
Татко, може ли да пострелям?
Вече казах не.
Какво?
Казах ти, че това не е за малки деца.
Тогава спри да стреляш и ела да си поиграем. Скучно ми е.
Не ти ли харесва да си играеш с куклите?
Твърде голяма съм, да си играя с кукли. - Така ли? Кой ти каза това?
Твърде голяма, а?
Какво искаш да играем?
Какво ще кажеш аз да съм учителка, а ти мой ученик?
Добре.
Пак ти, Джак.
Не си си направил домашното, защото се мислиш за г-н Голяма работа.
Аз... много съжалявам, г-жо. Няма да се повтори.
Татко, направи го, както трябва. С детски глас.
Съжалявам, г-жо. Няма да се повтори.
Татко, казах с детски глас, не с такъв на катеричка.
Ядох катеричка. Затова звуча така. Имам катеричка в корема.
Но той обича храната, защото е гладен. И харесва малки момиченца.
Иска да изяде малко момиченце. Ям всичко.
Татко...
Гладна съм.
Всичко е готово. Лицето и зъбите, татко.
Трябва да й вземем нови цветя.
Какво е? - Отвори го.
Готино.
Кой е това?
Това е майка ти, когато беше много млада.
Всички тези неща бяха нейни.
Леле.
Но защо ми ги даваш днес?
Не знаеш ли кой ден е днес?
Днес...
Вече е рожденият ми ден ли?
Какво ще кажеш да й я занесеш?
Защото съм сигурен, че Джак няма да ми отвори проклетата врата.
Последното живо куче, а е най-глупавото.
Къща. - Не.
Шум. - Не.
Не. Предавам се.
Мишка е. - Мишка? Това не беше мишка.
Това си беше точно мишка.
Преди е имало много деца на рождените дни, нали?
Точно така, ти също може да поканиш, който поискаш.
Всички ти носят подаръци?
Но истина ли е... или просто приказка?
Защо ще си измислям нещо такова? - Не знам.
Просто, никога досега не съм виждала други деца.
Дори не си спомням дали съм виждала мама.
Миличка, казвам ти истината. А майка ти, ти я познаваше.
Просто беше много малка. Затова не можеш да си спомниш.
Сега, когато вече съм пораснала, можеш да ми кажеш истината.
Чудовищата наистина ли съществуват?
Съществуват.
Но не са останали вече никакви. Всички умряха от студ.
Въпреки, че ми е студено, не съм мъртва.
Това е, защото си много силна млада дама.
И пораснала.
И... Не, не си. - О, много съм пораснала.
Много пораснала. Танца на порасналите. Хайде, миличка. Хайде, Лу.
Завъртане!
Това е всичко за днес.
Това е 109.9.
Някой да ми отговори, по дяволите!
Ехо?
Здравейте, тук е... тук е Патрик Торнтън в...
В Хармъни. Аз съм на 109.9. Чувате ли ме?
Ехо? Ехо? Чувате ли ме?
Ехо?
Чувате ли ме? Ехо?
Лу?
Какво правиш там отдолу?
Би ли излязла , моля те?
Лу, ела тук.
Лу.
Добре. Мръдни се. Влизам.
Хайде. Мръдни малко.
Сега ще ми кажеш ли какво правиш тук отдолу?
Снощи видях чудовище.
През прозореца.
Как изглеждаше?
Като Рамбъл.
Но не сив, а бял.
И без коса.
Нокти също.
О, и зъби.
Така мисля.
Скъпа, това е било лош сън. Имала си кошмар.
Не. Първо имах кошмар,
тогава се събудих и видях чудовището.
Сам каза, че преди е имало чудовища, които са убили мама.
И всички тези чудовища умряха от студ.
А и не приличат на Рамбъл.
Ако всички са умрели, тогава...
защо има толкова много ключалки на вратата? Никога не ме пускаш да изляза.
Дори и да дойда с теб за храна от другите къщи.
Искаш да дойдеш с мен за храна?
Добре.
Да слезем в кухнята и да вземем малко храна. Хайде.
Почакай, какво?
Добре, зайче.
Искам да не пускаш никой, освен кучето през тази дупка. Нали?
Благодаря.
Хайде.
Е...
ти си тази.
Тази, която е отговорна за изчезването на кучето ми, всеки ден.
Ако му даваш прекалено много лакомства, може да ослепее.
Кучето, то...
Можеш... да изядеш, колкото искаш бисквити.
Махни се от нея! Не я поглеждай!
Не я наближавай! Не говори с нея!
Накарай това куче да млъкне или кълна се в Бог, ще го гръмна.
Не, кучето ми е приятел! - Куче. Млъкни, куче.
Хайде.
Куче.
Исусе, Патрик. Спри да вдигаш шум или ще ни хванат.
Това, ли каза на Джак?
"Не вдигай много шум или Патрик ще ни хване"?
Ти и Джак...
Куче.
Хайде.
Куче!
Тихо, куче.
Куче! Бягай, куче! Бягай!
Куче!
Върви, върви, върви!
Хайде.
Хайде, куче!
Хайде, куче.
Бягай! Хайде! Хайде!
Твърде тежък е. - Дръж с двете ръце.
Това е твоя прицел. Като твоя пръст. Целиш се право в бутилката. Добре.
Сложи си пръста на спусъка.
Натисни го. - Не мога.
Задръж. Свали си пръста.
Добре. Почакай.
Добре. Прицели се в бутилката.
Натисни спусъка.
Малко по-силно.
Лу?
Това беше много забавно, татко. Може ли пак? Може ли, татко? Моля те?
Следващият път, това, което искам да направиш...
Видя ли я?
Може ли да го застрелям? - Колко си гладна?
Гледай да се справиш този път.
Стой там.
Джак!
Хей!
Бягай, Джак.
Лу, добре ли си? Погледни ме. Добре ли си, миличка? Ранена ли си?
Влизай в къщата. Веднага влез в къщата. Върви.
Върви зад портата.
Застреляй го!
Заключи портата и влез в къщата! Веднага!
Стреляй.
Не!
Миличка, добре ли си? - Махни се от мен! Не...
Махни се от мен! - Успокой се, миличка. Миличка, слушай.
Слушай. Чуй ме. Миличка. Чуй ме!
Съжалявам. Съжалявам.
Лу, миличка.
Хей.
Какво ти казах за правенето на герой, а?
А?
Какво ти казах?
Не.
По дяволите.
Направи го!
Направи го, Патрик. Направи го.
Направи го!
Ехо?
Ехо? Чувате ли ме? - О, Боже.
Чувате ли ме? Има ли някой там?
Ехо?
Да. Чувам те. - Благодаря ти, Боже.
За минутка, си представих, че никога няма да осъществя контакт с някого.
Да. Аз също.
Е, къде си?
В Хармъни.
Намира се... - Знам го. Не е далеч, от където сме.
Връщат се.
Мислехме, че всички са мъртви, но те се...
Те се връщат. Инфектираха ме.
Какво? Но...
Бил си ухапан? Кога е станало? - Тази сутрин.
Минало е много време. Вече трябваше да си един от тях. Не си инфектиран.
Ще го убия.
Ще изляза навън...
и ще убия това...
същество, каквото и да е. Аз... - Патрик.
Това същество не е отговорно за това, което се случи днес.
Съседът можеше да ти помогне, но не го направи.
Той си има момичето, а в момента ти си нямаш нищо.
Какво ще направи по въпроса?
Какво?
Кой си ти?
Ти си лъжец. Снощи каза, че съседът ще се превърне в чудовище, защото е ухапан.
Но това не е вярно.
Това е невъзможно. Това нещо...
Това нещо го ухапа.
Защо ми счупи часовника, Лу? - Така няма да знаеш кое време е.
Това чудовище беше същото, което видях онзи нощ
и ти не ми повярва.
Миличка, да сключим примирие?
Какво е примирие?
Това е, когато простиш на някого за малко.
Винаги си харесвала втора бисквитка сутринта.
Втората бисквитка беше за кучето.
Миличка, моля те.
Какво ще стане, когато си много стар?
Пак ли ще трябва да ти искам разрешение, да излизам? Писна ми да живея заключена.
Никога не съм излизала от тази къща и никога не ми даваш да правя нещо.
Искам да набера нови цветя за мама. - Сега не може да излизаш.
Ако те е страх, ще отида сама. - Не може да излизаш. Тези неща...
Не знам какви са, но миличка, чудовищата се върнаха.
Но това са цветя за мама.
Обзалагам се, че съседа ще го направи.
Там ли си, Патрик?
Отговори, Патрик. - Кой си ти?
Патрик, там ли си?
Патрик?
Кой си ти, по дяволите? - Патрик, сега е моментът.
Снощи приготви пушката си.
Решението е взето.
Не съм убиец. Няма да убия Джак.
Да, такъв си. Да не си посмял да ми обърнеш гръб!
Млъкни! - Не, ти млъкни!
Не ме карай да те нараня.
Имаше куража да оставиш Ема да умре,
а сега се чувстваш зле заради този кучи син, ти боклук такъв.
Мекушавец.
Дори нямаш куража да гръмнеш проклетото радио.
Какво ще стане с момичето?
Лу, не са останали цветя.
Тогава няма да обявя примирие.
Но намерих тези.
Дори по-добре. Сега няма да увяхват.
Благодаря.
Благодаря, че пазеше, зайче.
Връщам се скоро.
Обещавам.
Лу?
Лу.
Не, не.
Не, не!
Почакай! Насам! Хей!
Лу, скъпа?
О, миличка.
Погледни ме, миличка. Погледни ме.
Лу?
Къде ходиш по това време на нощта?
Това е съществото, което те нападна!
Мисля, че ще има още? - Кой си ти?
Наблюдавах с бинокъла.
Какво правиш? - Няма следа от тях.
Погледни това. - Мислех, че тъпака ще кърви до смърт.
Кажи ми къде е Лу, Патрик.
Затвори раните за преди няколко часа, по дяволите.
Мислехме, че умират, но те са еволюирали.
Адаптирали са се към околната среда.
Зъби. Нокти.
Дебела кожа за студа. Би отнело милиони години за еволюционна промяна като тази.
На тях им отне само 9. - Какво стана с Лу?
Новините не са само лоши. Никой от нас не е заразен.
Заразният щам вече го няма. Дава ни шанс за битка, нали?
Напълно слепи. Локализират плячката си само със звук.
Не знам колко са останали, но трябва да сме готови.
Какво стана с Лу? - Колко мислиш, че ще отнеме
преди тези неща да озвереят от глад? - Две седмици, месец.
Тези гадини са заедно, за разлика от първите.
Къде е Лу, Патрик?
Татко?
Как...? Добре ли си, Лу? - Съжалявам.
Всичко е наред, скъпа. Патрик се погрижи за мен.
Всичко е наред. - Добре съм.
Ранена ли си? Нека те огледам. Как си? - Аз... добре съм.
Всичко е наред, скъпа. - Съжалявам, не исках да...
Студено ли ти е? Гладна ли си?
Патрик? Там ли си?
Патрик.
Чуй ме. Ти...
Ехо?
Съседе Патрик?
Ехо?
Съседе Патрик? - Да?
Татко! Той отговори! Хайде!
Исках да те поканя на вечеря тук, утре вечер.
Свинско от консерва.
Можеш ли, съседе Патрик?
Да, Лу. Това...
Много ще се радвам.
По кое време да дойда?
Какво ще кажеш за след детското ми?
Добре, Лу. Ще... Ще се видим тогава.
Обещавам. Ясно.
Чао, съседе Патрик.
Исусе!
Не знаех какво да донеса, затова...
Вече не пиеш, нали така?
Аз също.
Лу, ела долу.
Това е твое.
Това е... Подарък за Лу.
Досетих се.
Това, което имам предвид е, че вече не си играе с тези неща.
Здравей, съседе Пат...
Съседе?
Не са ли готини. - Като на майка ми са, но без дупките.
Това е за рождения ти ден. - Виж, татко. Точно, каквато исках.
Мислех, че си твърде голяма да си играеш с кукли.
Откъде знаеше, че това е любимата ми кукла?
Просто се досетих. Аз също ги харесвах, когато бях дете.
Добре. Бъди честен. Какво друго харесваше, когато беше дете?
Много неща.
Войници играчки. Имах цял кашон с тях.
И роботи, като Мейзинджър.
Но повече от всичко, да играя хокей с приятелите си.
Бил си щастливец.
Единственото, с което мога да си играя, са куклите ми.
Трябва да има поне едно, две деца там някъде.
Абсолютно. Трябва да има някой, някъде. - Татко казва, че няма никой друг.
Страх ли те е от чудовищата?
Разбира се, че го е страх от чудовищата.
Точно затова се защитава.
И ще бъдем в безопасност, докато се защитаваме.
Да, но той е по-смел.
Сега, след като сте приятели, може да ходиш на лов с баща ми, нали?
По често да имаме истинска храна като тази.
Мисля, че е добра идея.
Мога да на баща ти помогна с лова, а той да ми помогне да вземем амуниции...
и други провизии от магазина. Какво мислиш?
Мисля, че не ти трябва помощта на баща ми, за да отидеш в града.
Когато ти беше дете, знаеше ли как да събираш и изваждаш?
Ами, не много.
Ето какво ще ти кажа... и сега е така. - Аз мога. Татко ме научи.
Гледай. Три плюс две е пет. Шест плюс едно е седем.
Осем плюс четири е...? Хайде. Лесно е.
Не брой на пръсти. Това е мамене.
12 е, съседе Патрик, 12.
Радвам се да науча, че баща ти става за нещо.
Ами география? Знаеш ли по география?
Да видим. В коя страна е Великата китайска стена?
О, Боже. Мексико.
Не. Китай. А знаеш ли какъв език говорят там?
Китайски. - Много добре.
А знаеш ли колко е населението? - Сега ли?
Какво има? Кое е толкова смешно?
Защо се смеете?
Мамка му.
Татко, той каза псувня. Ако псуваш, хората ще имат лошо мнение за теб.
Знам. - Нали, татко?
Знам. - Така е.
Важно е какво хората мисля за нас.
Да. Особено китайците. Проклетите китай...
И тогава сърцето на И-Ти отново започна да бие.
А растението, което приличаше на мъртво, се върна към живота.
Разкажи ми приказка.
В същото време, Елиът и приятелите му
планираха спасяването на И-Ти.
И тя изчезна като светлина.
Трябва ли да я вдигна? - Аз ще се оправя.
Още една нощ, в която си легна без да си измие зъбите.
Не е трагедия.
Не ми харесва, когато не се подчинява.
Нормално е. Сигурен съм, че на нейните години си бил същият.
Щеше да е нормално, ако живеехме в нормален свят.
Тук неподчинението е опасно.
Тя е като майка си.
Тя няма нищо от баща си в нея.
Съжалявам за кучето ти, Патрик. Не знаех какво ме връхлетя.
Всичко е наред.
Знам какво е да те връхлитат странни неща.
Тези неща се върнаха.
Не съм забравил какво стана или какво направи.
Но не мога да направя това сам. Не и с Лу.
Може да разчиташ на мен. За всичко.
Този джип, който щяхме да вземем преди Ема...
Мисля, че мога да го подкарам.
Какво?
Няма да ходим никъде. - Какво, планираш да останеш тук
и да чакаш да дойдат още?
И защо мислиш, че ще дойдат още? - Какви ги говориш? Те идват.
Ако не днес, ще бъде утре или другата седмица, но те се върнаха.
По дяволите. Тревожиш се дали си е измила зъбите,
вместо за това, че ще изживее живота си затворена тук.
Тук няма бъдеще, Джак. - Говори по-тихо или ще я събудиш.
Тук сме в безопасност.
Тук можем да се защитим. Идея си нямаме какво е от другата страна на долината.
Това е проблемът, Джак. Нищо не знаем.
Беше толкова концентриран върху оцеляването,
че забрави как да живееш.
Ако си толкова сигурен, защо вече не си тръгнал?
Тази вечеря беше лоша идея. Това беше нейна идея.
Тръгвай.
Благодарен съм за това, как я отглеждаш.
Ема също щеше... - Не. Не.
Не говори за Ема. Не и в тази къща.
Съжалявам.
За какво всъщност съжаляваш?
Просто върви.
Какво направи?
Ема е...
Знаеш ли какво направи?
Инфектираните вече ги няма. Те не са...
Пият кучи син!
Разкарай се!
Всичко е наред. Всичко е наред.
Къде е тя?
Какво? - Ема. Къде е?
Ти я уби, по дяволите. - Мамка му.
Майната ти.
Ти вече не си неин баща.
Татко! - Какво?
Какво има, Лу? Какво?
Скъпа, имаше кошмар.
Всичко е наред. Чудовището вече не може да те нарани.
Аз... не сънувах чудовището.
Ти умря и аз останах тук съвсем сама.
Не искам да съм сама, татко. Мислех, че съм голяма, но не съм.
Всичко е наред. - Не съм. Не съм.
Добре, добре, добре.
Имаш ли място за още двама?
Татко! Тате.
Леле! Татко, видя ли това?
Виж, съседе Патрик. Виж. Виж всички тези дървета. Видя ли това?
Хайде. Погледни.
Лу, стой близо.
Лу се нуждае от баща, не пияница.
Ти... Ти и Джак...
Патрик!
От тук ли взе куклата от телевизията?
Има само един начин да разберем.
Джак, помогни ми.
Лу?
Лу, почакай ме.
Татко.
Мисля, че има нещо навън.
Добре ли сте?
Хей.
Не! Не! Не!
Влизай в камиона. Влизай в камиона.
Всичко е наред!
Успокой се. Всичко е наред.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Тя е в шок.
Дрехите й са вир вода.
Добре. Да. - Хайде.
Миличка, слез долу. - Но аз не искам да съм сама.
Веднага слез долу. Недей да ми противоречиш.
Върви.
Тази жена ще умре ли?
Не.
Просто й е много студено,
и това я разболява. Тя ще се оправи.
Значи има и други хора по света? - Да. Така изглежда.
Също и деца?
Не знам.
Може да я питаме ако се оправи.
Това звучи като страхотна идея.
И ти ли харесваше мама?
Просто имаш толкова много нейни снимки в стаята си.
Дори ние нямаме толкова много вкъщи.
Мисля, че затова вие с татко постоянно се карате.
Така е, нали?
Ти си...
Много умно момиче.
И, когато мама е избрала татко, обзалагам се, че си бил много тъжен.
Но нямаше ли други красиви момичета за теб?
Никоя толкова хубава, като майка ти.
Стабилизирана е. Но има треска.
Горещо е.
Ще изляза да проверя оградата.
Трябва да правиш, каквото ти кажа.
Моля те.
Тя бълнуваше.
Каза, че дузина същества са ги атакували.
Виждаш ли нещо?
Не съм го забелязал толкова дълго.
Какво?
Всичко е наред.
Криехме се в нашата къща
повече от година.
Родителите ми, аз и братята ми,
просто стояхме там, заради това, което чух по радиото, преди да замлъкне.
Какво стана после?
После...
После напуснахме къщата си и се насочихме на север
с изоставените коли, които намирахме покрай пътя.
И живеехме на всякакви места.
Намерихме малки групи от оцелели.
Хора като всички вас.
Срещнах мъж в една от онези групи
и забременях.
Въпреки, че той нямаше шанса да го разбере.
И...
преди около няколко седмици, ние...
Закачихме се към дузина други и направихме конвой от три коли.
Чухме радио излъчване от тази долина
и помислихме, че нещата може да не са толкова зле.
Защо напуснахте къщата си?
Защото...
така вече не се живееше.
Ние сме човешки същества.
Ами вие? От кога сте тук?
Знаеш ли как да сплиташ? - Лу.
Да.
Бих искала да отида в Китай.
Той е много, много голям.
Ами,
аз също бих искала да отида в Китай.
Да. Казват, че е много красиво място.
Какво има?
Наистина ли има бебе там вътре?
Да. Има.
И... знаеш, когато...
Когато той се роди, ще трябва да помагаш с грижите за него.
Ще се радваш ли? - Да.
Ще може да си играете заедно и да бъдете приятели.
Те са тук. Те са тук.
Не. Заловихме едно. Безобидно е.
Какво? - Да. Безобидно е.
Казвам ти. Напълно.
Хей.
Това е, защото се свързват едно с друго.
Какво става, по дяволите?
Това, че всички ще умрем.
Никой няма да умира.
Здравей.
Хубава кукла. Как се казва?
Лу не заслужава това.
Наричам го Ранди. Виж.
Съжалявам.
Съжалявам за всичко, което стана.
Не моята прошка ти трябва.
Какво...?
Лу, миличка, поне веднъж в живота си, послушай баща си.
Трябва да слезеш долу.
Чуй ме. Лу, чуй ме.
Татко трябва да помогне да махнем чудовището от къщата.
Ако те оставя, не знам дали ще си в безопасност.
Прозорците са много малки и чудовищата не могат да влязат.
Те няма да влязат. Затова ще затворя вратата, слез долу.
Не, татко. - И каквото и да стане,
няма да издаваш шум. Нали?
Разбираш ли? Точно така, миличка. Точно така. Така няма да те чуя.
Добре, просто...
И когато всичко свърши, татко ще отвори вратата.
Нали? Ще бъдеш добре. Ще бъдеш добре.
Не.
Патрик.
Мисля, че в стените.
Лу? Миличка, там ли си? Лу?
Умри!
Лу.
Не харесвам мазето.
Там има чудовище и се опита да ме нарани.
Точно затова искам да стоиш точно тук.
Не. - Виж, всеки може да види другия от тук.
Тук ще си в безопасност. - Къде е татко?
Татко ти... той е горе и ще слезе всеки момент.
Искам да останеш тук. Стой настрана от вратите
и прозорците, и всичко ще бъде наред.
Ехо? Чувате ли ме?
Предаваме от Спринг Фолс.
Това не е предварително записано съобщение.
Лу? Лу, какво правиш? Ранена ли си?
Татко! Татко! - Сега стой тук. Не мърдай.
Още гориво? - Да, но генератора е много далеч.
Още амуниции?
Не достатъчно.
По дяволите.
Дай ми малко светлина!
Точно тук.
Побързай.
Няма да им позволя да я наранят.
Татко. - Всичко е наред, мила.
Тихо, мила. - Татко!
Искам да си затвориш очите и да мислиш за мама.
Татко. - Затвори си очите, мила.
Затвори си очите и мисли за мама. И когато я видиш,
чудовищата няма да ги има. - Татко.
И когато я видиш, чудовищата няма да ги има.
Не, татко!
Казват, че трябва да ги гръмнеш в главата.
Кой?
Жената от радиото. Казваха го преди всичко да спре.
Къде е Спринг Фолс? - На около 80 километра от тук.
Казаха, че трябва да отидем там. - Да. Точно така. И ние го чухме.
Не.
Твърде далеч е. Никога няма да успеем.
Ще ги примамя далеч от къщата.
И когато е чисто, вземете джипа, но не го пали.
Не преди да ти дам сигнал.
Какво става? - Примамва ги далеч от къщата.
Лу, чуй ме.
Има нещо, което трябва да ти кажа.
Когато всичко това свърши...
без значение какво... без значение какво,
винаги си мий зъбите преди лягане. Нали?
А сега ще изритаме тези чудовища от тук, принцесо.
Ето тук! Точно тук съм. Хайде.
Хайде.
Хайде. Точно тук съм. Хайде.
Ето тук. Точно тук съм.
Хайде. Хайде.
Ето тук.
Ето тук. Хайде.
Точно така, скапаняци. Хайде.
Хайде.
Добре. Добре, сега.
Хайде. Хайде, сега. Хайде.
Не!
Знам, че ти е уютно вътре.
Но наистина... наистина искаме да се запознаем, малко момиченце,
така че не се разполагай удобно там вътре.
Не го казвай. - Тихо. Не говоря на теб.
Сега, трябва да излезеш скоро.
И за твое добро се надявам, че приличаш на майка си.
Защото точно сега, няма нищо по-красиво.
НАПУСКАТЕ ХАРМЪНИ Върнете се скоро
Лу.
Виж.
Леле.
Виж, татко. Мога да видя Китай.
Сега какво?