Сред нас има хора,
надарени с перфектна памет за всичките им минали животи.
Те наричат себе си "безсмъртните".
Две групи сред "безсмъртните" се борят за власт.
От една страна "вярващите", посветени да използват знанията си
за защита и развитие на цялото човечество.
Срещу тях стоят "нихилистите",
които смятат тази сила за проклятие.
Нови технологии са дали на "нихилистите"
възможност да сложат край на целия живот на Земята.
И състезанието за контрола й продължава.
Тредуей, кажи ми, взе ли го. - Да, да, взех го. Взех го.
Мога да се позабавя малко. Пътувам за срещата ни.
Разбрах те.
Тредуей, добре ли си?
Не можем да им позволим да си върнат "яйцето".
Не мога да повярвам, че Бетхърст ще стигне толкова далеч.
Не е човекът, когото помним.
Авел, ще мина напреко. Ще се срещнем на магистралата.
Блокирали са я.
Иди до основата на крана.
Тредуей, чуй. - Не се качвай на този мост.
Тредуей? Тредуей?
Авел, чуй ме.
Ако не успея, погледни вътре.
Не знам какво чудо мислиш, че би сътворил,
но пред теб има 50 метрова бездна.
Какъв е планът му?
Леона, моля.
Леона, събуди се.
Ще те намеря в "началото".
Обичам те.
Имали ли сте някога сън, толкова истински,
че да го почувствате като спомен?
Хващали ли сте се някога с изненада пред огледалото,
все едно очаквате да видите лицето на някой друг,
вторачено във вас?
Всички тези хора, всички отиват някъде, всички правят нещо.
Но към какво се добавя всичко това?
Ако знаех отговора, всички малки неща биха се обединили.
Биха имали смисъл.
Здравей. - Евън, точно навреме.
Радвам се да те видя. Как си?
Някакви проблеми напоследък? - Не, не, нищо няма.
Добре.
Трето интервю тази седмица.
Ето го и него. - Здравейте, господа.
Как сте?
Приятно ми е да се запознаем. - Евън, радвам да се запознаем.
Благодаря за отделеното време.
Красиво място имате тук. Абсолютен разкош.
Имам няколко въпроса, ако нямаш нищо против.
Да, разбира се.
Има две въпросителни в миналото ти.
Признавам го.
Първото лице си, което хората виждат, влизайки в ресторанта ми.
И биват приветствани с усмивка.
Имал съм някои проблеми в миналото.
Направих пълна проверка на миналото ти, г-н Макколи.
Говорих с някои от бившите ти работодатели.
И знаеш ли какво? Всички казаха едно и също нещо.
Интересно ми е да чуя, какво са имали да кажат.
Казаха, че си страхотен.
Казаха, че си умен. Той е умен човек.
Умен човек точно тук, а? - Всичко това е добре.
Предполагам, че ще получа работата тогава. Кога започвам.
Разкажи ми за клиента, когото си нападнал.
Той нападна сервитьорка. - Но си му счупил ръката.
Счупих я. Беше неволно.
Извинете ме, но той я награби за задника.
Учтиво го помолих да си тръгне.
Той ми посегна с ръце.
Нямаше повдигнати обвинения, всичко бе прекратено.
Значи просто се измъкна от тези лайна в "Локанда" и никога не се завърна.
Имах личен проблем. Беше преди шест години.
Да, шефът ти ми каза, че си бил настанен в психиатрия.
За две седмици.
Две седмици, Мелани. Само две седмици. Само две седмици.
Виж. Борбата ми с психично заболяване е част от миналото ми.
Не съм имал нищо повече от трепване на окото оттогава.
Всичко, през което съм минал, ме е направило по-силен.
И съм на 100% уверен в способността си да се справя тук.
Благодаря ти, че дойде днес, Евън.
Вижте, знам как изглежда това.
Но болестта ми не е проблем, който да ви притеснява.
Обещавам ви... - Хей, Ще държим връзка, нали?
Не, няма да го направите. - Извини ме?
Знам, че съм отхвърлен, когато чуя това.
Г-н Макколи, явно си страхотен при справяне с конфликт.
Нямаш си на представа. - Благодаря, че дойде.
Но си прав. Не смятам, че ще ми е нужно, да ти се обадя.
Мислиш, че знаеш историята ми, защото си ме проучил
и си провел две обаждания по телефона?
Разбрах твоята, щом се ръкувах с добре хидратираната ти ръка.
Благодаря ти за отделеното време.
Разбрах го. Разбрах.
Кой ще наеме диагностициран шизофреник с минало на насилник,
когато има дузина кандидати с чисти характеристики?
Но проблемът ми е, че ако не си намеря работа,
няма да мога да си платя наема за месеца.
А и химическото чистене на този костюм не беше безплатно.
И още повече, че трябва да реша нещо много бързо,
защото и тези лекарства свършват.
А след като свършат, лайната стават реалност.
Има ли неща, за които знаеш, как се правят?
Все едно никой никога не ти ги е показал.
По някакъв начин, всяка стъпка в процеса има смисъл.
Сякаш си го спомняш.
Не си ли го изучавал?
В действителност, сам ли го направи това лайно, човече?
Да. - По дяволите.
Хей, ти, Рони. Ти, Рони.
Евън, човече. - Здравей.
Както поръча. Желязо в стил Кимоцуки. Ръчна изработка. Единствен по вид.
Да, по дяволите.
Хатори Ханзо, нали?
По дяволите.
Разкарай се от мен.
Да му платим сега на този човек.
С тези лайна ли се друсате? - Не. Клозапин. Невролептик е.
В хапчета ли ти се плаща?
Евън е под грижите на Рони. - Да, д-р Рони.
Защо не ти харесва да ги вземаш от Дуейн Рийд?
Защото Евън не иска да говори с психолози на всеки две седмици.
Евън не може да си позволи 400 долара на месец за рецепта.
Ти... Уикипедията.
Коя е столицата на Бракина Фацо?
Произнася се Буркино Фасо. Уагадугу. Мога ли да си взема хапчетата?
Мамка му, човече. Забравил съм да броя.
Измисляш си.
По дяволите, човече.
Приятелчето знае всичко. Изрод е.
Как си научил толкова много?
Честно... и аз бих искал да знам, Подлудява ме.
Мога ли да си взема хапчетата, моля?
Красавице, зяпаш момчето ми, все едно е пържола за вечеря.
Ти, ти... От какво е направен барута?
74% калиев нитрат, 13% въглен.
Добре. - Впечатляващо, човече.
Казах, да гледаш към мен. - Хайде, Рони.
Ето, човече. Шейсет опаковки. - Това са само 55.
Наистина ли?
Напълно достатъчно. - Какво е това? Аз живея от това.
Шейсет. Хей?
Искаше нещо истинско, нали? Това е то.
Валцована над 70 пъти, обработена с въглерод стомана.
Разкарай си ръцете от мен.
По-добре кажи на момчетата си да се научат да броят.
Сделката е за 60 опаковки. - Така ли?
Това е всичко, което имаме.
Ако не ти харесва, можеш да се върнеш в Белвю.
Вземете пистолета на приятелчето.
Искам да тествам този боклук.
Ти, от какво е направен барута?
Протегни си ръката. - Време е за шоу.
Протегни си ръката.
Постави си ръката там. Вратът или ръката, скъпа?
Ти избираш.
Хей, Рони, това не е играчка, брато. - Гледай си бизнеса, Евън.
Хайде, Рони. Това не е забавно.
О, Господи!
Пръстите ми!
Мисля, че действа, Рони?
Отряза скапаните ми пръсти, човече!
Ще се оправиш. Скъпа, защо не си тръгнеш за в къщи?
Пътник си, брато.
Свършено е с теб. Мъртъв си, глупако.
Не знам, Рони. Говориш с човека,
който купува невролептици от теб.
Чувствам се малко разбалансиран в момента.
За да спра гласовете да ми говорят в главата,
май е най-добре да отрежа твоята.
Мислиш ли, че би помогнало?
Не се бийте. Не стреляйте. Готино е.
Готини сме, човече. Готини сме. Нали?
Хей, глупако. Подай ми хапчетата. Сега.
Луд си, човече. - Ако бях луд,
отдавна да те бях накълцал на парчета.
Дай ми хапчетата.
Сега ме чуй, Рони. Не съм луд, нали?
Просто съм неразбран, нали?
Помощ!
Н.Й. полиция е заловила Евън Макколи. Търговия с наркотици на юг.
Ченгетата са намерили в него меч.
Острието е било закалено.
Не е бил използван от епохата на Едо в Япония.
Така че?
Твърди, че сам го е фалшифицирал.
Още един превърнал се от ковач брокер.
Имай малко вяра. Виждаш ли това, Нора?
Протектор? - Точно така.
Ако ние знаем и Бетхърст знае.
Бъди внимателна. - Благодаря, мамо.
Кажи ни, когато си готов, сър. - Мога ли да се обадя по телефона?
Допускам, че ще получа обаждане.
Облечен си твърде добре, за да си детектив от Ню Йорк, така че...
трябва да си доктор.
Нищо такова.
Въобще не позна.
Мисля... че трябва да се почувствам обиден.
Спомняш ли си... Сиракуза? - Сиракуза.
Обсадата.
Втората пуническа война.
Където за първи път се срещнахме.
Не и вълнуващата езда през Първата пуническа война,
но последствията са тежки.
Разочароваш ме. - Е, присъедини се към клуба.
Забелязвам...
че не си го подписал.
После отново...
изработка, като тази...
не ти е била нужна, нали?
Аз направих меча. Това престъпление ли е?
Евън Макколи.
Диагностициран с шизофрения на 14...
след като си изрязал на думите "Погледни вътре",
на гърдите си с нож.
Електрошокът се оказал безполезен, но тези...
не са зле, нали?
Докторе, мога ли... - Моля, продължи.
На 16, опит за самоубийство чрез автомобилна катастрофа,
налагаща стоманена пластина в черепа ти.
Прекарал си остатъка от ранния си живот,
прескачайки между психиатрични болници и приемни домове.
Отрязах само няколко от пръстите му.
Няма да пледирам лудост този път, нали докторе?
Любопитен съм.
"Погледни вътре".
Защо тези думи? - Защо пък не?
Кое от тези... е твое?
Можеш да пропуснеш... каквото и да е,
защото нищо от това не е мое.
Не се предполага да имаш това тук вътре.
Какво става тук?
Хей, полицай.
Хей, какво става тук, по дяволите?
Вдигни го. - Какво?
Вдигни го.
Париж. 1794.
Последното хранене на Комт дьо Анжу.
Бордо.
Не лош избор за последно хранене.
Твой ли беше?
Иска ми се да знам за какво говориш, но не знам какво да кажа...
Господи! Всеки път казваш "Не знам".
Спусъкът се натиска...
Твой ли е. - Не знам.
Да не си полудял?
В полицейски участък сме! - Стаята е звукоизолирана.
Дори няма да чуят, когато вкарам 250 грама олово отзад в черепа ти.
Твое ли е? - Да, добре. Мое е. Щастлив ли си?
Господи!
Лъжеш... Не искаш да помогнеш.
Виж. Просто съм човек, бил на грешното място в грешния момент. Това е всичко.
Последен шанс, Евън.
Това... твое... ли е?
Ето го Тредуей, когото познавам!
Малък трик, който научих от теб.
Здравей, стари приятелю.
Влизай!
Дръж се! - Мамка му.
Завий!
Дръж се здраво!
Какво чакаш? Хайде да тръгваме!
Тръгни по другия път! - Вземи волана.
Какво?
Да, разбира се. Прибиращ се волан. Няма проблем. Нормално е.
Обърни. - Застреляй този кучи син.
Движи се! Освободете улицата!
Застреляйте шофьора!
Спокойно. Бронирана е.
На 180 сега!
Не спирай.
Мога ли да ти задам въпрос? - Да, разбира се.
Коя си ти, по дяволите?
Аз съм Нора Брайтман. - Добре. Но кой е онзи пич отзад?
Бетхърст. Не го ли познаваш?
Не, не го познавам. Но ти очевидно го познаваш.
Познаваш го отдавна.
Никога не съм виждал този човек в живота си. Мисля, че бих го запомнил.
Не в този живот, може би.
О, не. Може би сме се сблъскали по време на Втората пуническа война?
Или е била Френската революции. Зле съм с датите.
Помниш ли го? - Не. Не помня Френската революция.
Пресметнах го. Сега виждам. Разбирам го.
Разбираш? - Нищо от това не е реално.
Това е психично разстройство.
Ще се събудя в някоя болница, дрънкащ глупости за себе си.
включен на литий. - По-лесно ли е да повярваш,
отколкото идеята, че съдбата има още нещо за теб?
Съдба? Откъдето идвам, трябва да си плащаме наемите.
Никой няма време за съдбата. - Срамота.
Знам, че си търсил отговори, Евън.
Но не си луд. Никога не си бил.
Не, не съм луд. Просто съм заблуден.
Бил ли си привлечен от места, на които никога не си бил?
Виждал ли си снимка на място и знаеш, че си бил там?
Знаеш ли неща, които не би трябвало да знаеш?
Справяш ли се бързо с неща, за които никога не си чувал?
Казвал съм го на дузина терапевти.
Анализиран съм по всякакви начини стотици пъти. Това не означава нищо.
Сънуваш ли на други езици?
Това е шизофренията. Различни хора, една и съща глава.
Ами ако е бил същият човек, различни животи?
Говориш за прераждане ли? - Да.
Можеш да изковеш меч, защото си бил ковач.
Говориш руски, защото си бил руснак.
Виж, мразя се, че ще те разочаровам.
Утешителна идея е, душите да се движат от едно тяло към следващото.
Но е само духовен еквивалент на "по-добър късмет следващия път", нали?
Ни повече, ни по-малко.
Чувстваш ли се в безопасност с този цинизъм?
Чувствам се.
И как ти се отразява? - В голямата интрига ли?
Цялостно ли? Не така чудесно. Но съм добре, оцелявам.
Виденията, които си имал през живота си, Евън, не са халюцинации.
Те са спомени.
Значи казваш, че сто лекари са грешали?
Петдесет лекарства не са дали резултат, защото реално съм прероден руски ковач?
Това е истинско.
Аз съм истинска.
Така ли? Анти версия на прераждането. Чувал съм я някога.
Будисти, индуси, сикхи.
Вярвали, че всеки живот започва на чисто.
Отговорите, които си търсил цял живот...
Нужно е само да се качиш на този самолет.
Знаеш ли какво всъщност се питам в момента?
Ами ако най-лудото нещо, чуто от мен някога, е някаква щуротия...
и всъщност е първото нещо, което е имало някога смисъл?
Не трябва да ходя да храня котка, така че да тръгваме.
Продължавай.
Излетели са от частно летище.
Полетът не е бил по график.
Беше толкова бърза.
Твърде бърза.
Мечът не беше в системата повече от няколко часа.
Следователно имат база тук в Ню Йорк. - Искам да бъде намерена.
Тя ще ни отведе до Евън Макколи.
Той ще ни отведе до "яйцето"... отново.
Наричаме се "безсмъртни".
По-малко от 500 души от цял свят,
всички родени със способността да си спомнят всичките си минали животи
и уменията, които сме получили във всеки от тях.
Има две групи "безсмъртни",
"вярващи" и "нихилисти", които искат да приключат света и нас... "вярващите".
И в какво вярваме ние?
Вярваме, че дарът ни е отговорността.
Че от нас зависи, човечеството да живее по-добре, отколкото го намерихме.
Мисля, че това ще ми потрябва.
Здравей. - Здравей. Благодаря.
Дълъг е пътят от Артър Авеню.
Това винаги възбужда съзнанието ми.
Наричаме го "хъбът".
Това е мястото, където ще си върнеш спомените, Евън.
Скоро ще кацнем.
Разпознаваш ли нещо? - Сигурен съм, че бих го запомнил.
Преди се е използвало за научни изследвания.
Антропология и лингвистика.
Всички ние използваме наученото.
Живот след живот за напредъка на човечеството.
А какво е сега?
Военен щаб на губещата войната страна.
Бетхърст е Господарят на битката.
Стотици животи.
Трябва да сте готови за всичко.
Той е върховният хищник в нашия свят.
Отново.
Защо се кланят?
Надяват се, ти да си Хайнрих Тредуей.
Отново! - Прероденият.
Хайнрих?
Било е популярно име през 50-те. - През 50-те.
Страхотно за рок енд рола, но отвратително като име.
1750-те
Какво знам толкова, че ви трябва така болезнено.
Ето защо си тук, за да го открием.
Това е стаята на Тредуей. - Питаш ли или ми казваш?
Трябва наистина да съм се объркал при последното си въплъщение.
Защо би го казал?
Виждала ли си, къде живея в този живот?
Това е хималайският дневник на Тредуей.
Това съм била аз, когато съм била Леона Уорик.
А това е бил Тредуей.
Два дена след като снимката е била направена,
Тредуей спасил живота ми.
Има причина да избереш тази книга.
Всичко, което ми казва, е какво е направил.
Нищо не ми говори, кой е бил той.
Тук можем изучим всичко.
Пространство, време, мащаб. Всичко е от значение.
Това не изглежда да е много.
Добре дошъл във виртуалния ми пясъчник.
Казвам се Герик. - Здравей.
Герик е шеф на технологиите и научните изследвания.
Не ми изглежда на значима.
По дяволите, радвам се да те видя отново.
Също ми е приятно да се запознаем.
Не се безпокой. Всички тези лайна стават все съдбоносни.
Добре. - Да започнем.
Последвай ме.
Застани там до мен, моля. - Добре.
Това е човекът от полицейския участък.
Бетхърст. Бяха някога приятели с Тредуей.
Дузина животи във войни и мир.
Бяха заедно при някой от най-великите моменти в човешката история.
После Бетхърст загуби вярата си.
През последните 300 години той търсеше изход.
Трябваше му начин да спре превъплъщенията.
Искаше да сложи край на всичко.
Ето защо направи това.
"Яйцето", създадено да убива всяко живо същество на Земята.
Това изглежда малко драстично.
Ако нищо не остане живо,
няма да остане нищо за превъплъщение.
То атакува живота при източника му... ДНК-то...
разпадайки самия строеж на съществуването.
Всяко растение, всяко животно, всеки човек.
Мамо! - Джордан!
Идвам!
Като да изключиш компютър от контакта, щом една програма блокира.
Само едно дръпване на този щепсел,
седем милиарда човека ще си отидат с него.
Всичко, което убие, ускорява процеса.
Господи! Мамка му. Усети се ужасно истински.
Без теб никой от нас не би бил тук сега.
Какво говориш?
При последния цикъл, ти нападна лабораторията на Бетхърст,
открадна "яйцето", уби неговия Айнщайн и всички, помогнали му да го направи.
не му оставяйки възможност да го възпроизведе.
Ти отнесе тайната, къде се намира "яйцето", в гроба си.
Бетхърст прекарва настоящия си живот в търсенето му.
И се приближава все по-близо до намирането му всеки ден.
Ето защо те е проследил в Ню Йорк.
Значи, качвам се на самолета, връщам си всички спомени
и спасявам целия свят. Това ли е?
Това е твърде елементарно, нали? - Казах ти, че ще реагира странно.
И какво сега?
Кажи ми добри новини, Нора.
Брайън Портър получи подарък от стомана, нали?
Безупречно. Приятелите ти в NYPD са били впечатлени от него.
За съжаление уменията им в разкодирането далеч не са безупречни.
Водят ни точно при теб.
Знаеш, че имаме по-лесни начини да го направим, нали?
По-нови... почти никога не означава по-добри.
Ще разкрием местонахождението на Евън Макколи.
Ще приложим груба сила, за да разкодира.
Но бих го счел... за любезност,
ако просто... ускориш процеса.
Кажи ни къде е.
Добре.
Знам къде е.
Разбира се, че знам.
Знам точно къде е. Аз просто...
Аз... имам понякога трудности...
с паметта си. - Паметта!
Спомням си...
когато събираше мед по полетата на Маратон.
Само още едно напомняне, как нищо не остава същото.
Би ли се погрижила за още малко?
Знаеш ли, какво е истинско мъчение?
Слушам те.
Истинското мъчение не е физическа болка,
а човешка глупост.
Бидейки заобиколен от нея, погълнат от нея.
Живот след живот.
Хората с идиотското си хилене!
Вбесяващата им шеговитост!
Желанието им да бъдат одобрени.
Нелепите им опити да бъдат обичани и признавани!
Те са ходещи, говорещи некролози...
на последната страница на загиващи вестници,
на дъното на кафез в ъгъла на мръсна всекидневна на луда жена котка!
А ние сме насилвани...
да живеем сред тях отново и отново до безкрай.
Това е истината! - Все още не разбираш вярата.
Вяра! Бла, бла, бла...
Вяра!
Вяра.
Уморен съм да вярвам.
Бог трябва да ми покаже лицето си.
Но ти благодаря, че ме просвети.
Запази ли сте шибаното му тяло? - Секси кучи син, не е ли?
Не. Той е мъртъв човек, плаващ във вода. Това е най-лошият ми кошмар.
Това е всъщност матрица на кротоновата киселина, поддържаща клетките живи.
Това прави нещата още по-добри. Благодаря ти.
Опитваме се да разберем науката, стояща зад онова, което сме.
Третуейа вярваше, че хората са способни на повече, отколкото ние смятахме.
Това ли ми казваш? Че не живея според потенциала си?
Чувал съм го и преди.
Третуей прекрачи граници, които други биха нарекли паранормални, свръхчовешки.
Може да манипулира енергията на света около себе си.
Дори не знам какво означава това.
Означава, че ще имаш умения, отвъд всичко, което някога си си представял.
Тези способности са много дълбоки.
На подсъзнателното ниво.
Съгласен съм. А как да ги възвърнем?
Тук ще преквалифицираме паметта ти.
Ще съчетаем физическото и психичното да се развиват по нови невронни пътища.
Памет се съдържа във всеки орган... във всяка клетка на тялото ни.
Регресията отнема от концентрацията. Отнема години, за да се развие.
Това е кратка процедура.
Шокираме ума ти в синхрон със системата.
Работи. Виждам повишена активност във всички негови центрове на памет.
Хайде.
Това не е Третуей. - Наистина ли?
Тъкмо те победи.
Третуей би трябвало да ме убие.
Тя не се шегуваше, че сме във война, а?
Подобрявайки състоянието на човека.
Понякога го правиш, изрисувайки тавана на параклиса.
Да. И понякога ги пускаш на километър навън.
Не пипай това. - Добре, добре.
Това не е пистолет, какъвто да съм виждал преди.
Преработваме конструктивно детроншра на Бетхърст.
Детронер? Пич, кой измисля тези имена?
Виж...
не можеш да убиеш "безсмъртен". Убиваш тялото, но...
И се прераждаш ли? - Да.
Тези импланти в главата ти...
изтеглят твоето съзнание,
душата ти на дигитален чип.
Душата ти се качва на диск и цикълът се прекъсва.
Над 200 наши братя и сестри са изгубени в това дигитално чистилище.
Ти се изправяш лице в лице с това.
Съветът ми е... да намериш начин да умреш по старомоден начин.
Влез.
Мога ли да огледам?
Заповядай.
Това сте всички вие, нали?
Те са хората, с които съм била някога.
Всички.
Това е чудесно. Изглеждаш щастлива.
Бях. - Кой е този мъж?
На тази снимка беше Авел.
Преди това други имена, други лица.
Но душата...
Душата винаги беше неговата.
И какво? Обичали сте се през многото животи?
Всички тези са на едно и също място.
Ангкор Ват. Това, което наричаме "Началото".
Ще те намеря в "началото". - Обичам те.
Когато всеки от нас би намерил себе си в нов живот,
там бихме отишли с Авел.
Преродила си се. Откъде знаеш, къде да отидеш?
Повечето от нас се пробуждат с началото на младостта.
Започва се с малки неща, спомени,
чувства към дадено място, мечти.
До пубертета...
повечето "безсмъртни" са напълно възстановени.
Точно по това време ми поставиха диагноза шизофрения.
И какво се случва, ако умреш млад и се разделите?
За един "безсмъртен"... смъртта не е краят, тя е като...
прелистване на страница от една книга.
Следваща глава на същата история.
Това е лудост.
Нови животи, нови тела, винаги се срещаме на същото място.
Бил е детрониран.
Някъде е бил хванат в капана на компютъра.
При последния ми живот, си върнах спомените...
и разбрах, че го няма.
Това не са моите спомени, Евън.
Твоите са.
Последният ти живот в Мексико...
Къде скрихте "яйцето"?
Къде е "яйцето"?
Къде е то?
Покачва се. Изключи.
Хей, добре ли си? Добре си. Само дишай.
Дишай. - Кович, провери показатели.
Какво се случи там, Евън? Какво видя?
Невронната ти мрежа избухна като на 7 юли.
Виждал съм тези неща цял живот. Все още няма смисъл.
Защо не може да си спомни нищо? - Между катастрофата, електрошока
и стоманената пластина в главата, съзнанието му е разбито.
Нещо вътре не позволява спомените да изтекат.
Не мога да ги измъкна.
Страхувам се, че "занаятчията" е последната ни надежда.
Той скоро ще може да си спомня.
Ако не го е направил вече.
Стотици животи и всичко ще се срине за тези няколко часа.
Ако не го намерим...
преди да си върне спомените...
ще загубим "яйцето"...
завинаги.
Колелата ще продължат да се въртят и ние никога няма да можем...
да се измъкнем.
Тръгваме призори.
Измина доста време, Ото.
Никой не ме е наричал с това име през толкова много животи.
Здравей, моя любов.
Какво се е случило с теб?
Беше толкова красив. - Както беше и ти.
Не пропускаш ли, че...
подвижността...
жизнеността...
са ограничени до това?
Виждаш ме като нещо разбито. А аз не съм.
Ти си инвалидът, Ото.
Осакатен от малодушието ти. - Малодушие?
Не. Осакатен съм от паметта ми.
Ти връщаше спомените си в продължение на години, а не аз.
Аз връщам всичко, както го формира мозъкът ми. В утробата.
Безкрайни часове, дни, седмици, месеци.
Без начин за промяна.
Нищо да не се прави с мозъка ми, но да се самоунищожи.
Всички тези животи, важността на този подарък,
а ти не научи едно нещо. - Аз трябва да се махна.
Трябва да го накарам да спре.
Не го прави. Не му давай нищо.
Къде е Тредуей?
Щурмуваме плажа на Нормандия ли?
Никога не знаеш, как ще е при "занаятчията".
Да се приготвим.
Значи "занаятчията" е комарджия? - Не, хедонист е.
Безкрайни лъжи, безкрайна възможност за разврат.
Звучи, като мой приятел.
Алекса, изключи музиката.
Почистете и го махнете.
Сега мъртви хора ли оперираш?
Да Винчи е разрязвал човешки трупове,
за да разбере по-добре тялото на човека.
За мен, аз съм всичко за този мозък, скъпа.
Но вие го знаете твърде добре.
Какъв красив черепен свод имаш този път.
По-добре бих го разгледал, ако отрежа главата ти от врата.
Както Тредуей постъпи с мен, при последната ни среща.
Опитай. - Бетхърст превзе "хъба".
Има ли "яйцето"? - Не.
Щяхме ли да сме тук, ако го беше направил?
Където и да е, но все още е в главата му.
Тредуей? - Така казват.
Почакайте. Блокиран ли е?
Добре, добре, добре, виж ти.
Така... харддискът ти е крехък.
Което означава, че ще трябва да занулим паметта ти.
И Хайнрих, трябва да ти кажа, че наистина бих се изкефил на това.
Вижте това.
Всички сте запознати с идеята, че когато умреш,
животът ти преминава пред очите ти, нали?
Тази машина усилва това преживяване,
удължавайки усещането ви за време,
позволявайки ви да възстановите или пренаредите всичко вътре.
Това... Това тук е най-достъпното,
което бихте получили за едно пълно, психическо рестартиране.
Да не планирате опит да ме удавите?
Защото се страхувам от удавяне.
Което означава? - Не ми харесва.
С каква степен на успех работи този човек все пак?
Доверието е... високо.
Да. Очевидно и ти също.
Добре. Хей.
Този път ми хареса. Всъщност си забавен.
Не го приемай погрешно. Но ти си обикновена мижитурка.
Вярно е. - Да. И тя го разбра.
Значи очаквате да се доверя на този човек?
Аз не бих... - Първо,
възмутих се от фиксирането на пола.
Второ можеш да се довериш, че имаме една и съща цел.
Наистина ли? Която е...?
Какво иска Бетхърст, да унищожи всяко живо същество на Земята?
Това ще съсипе едно голямо парти, което искам да продължава тук.
Този човек не е с акъла си.
Има причина, заради която не си ме довела тук преди.
Бих могъл да умра там. - Да.
Би ли работило?
Би могло.
Но имаш избор, Евън. - Не, нямам избор.
Не бих позволил друг да бъде засегнат, заради онова, което е в главата ми.
Добре. Време е да се доверя.
Нека го направи сега, преди да съм размислил.
Да тръгваме. Включи машината.
Готов ли си да поплуваш? Да, ще бъде толкова забавно!
Млъкни и я включи.
Каквото и да се случи, не им позволявай да спрат, докато не стане.
Ще задържи дъха си, стига да успее, а след това...
основният инстинкт ще надделее.
О, Господи. Той се дави.
В това е цялата идея.
Може би трябва да го извадим. - Още не. Още две минути.
Абел, чуй ме. Ако не успея...
Нора... - Той умира.
Близко сме. Близко сме.
Няма пулс!
Извадете го!
Отдръпни се.
Не!
Мъртъв е.
Ние го убихме.
Ако не успея, погледни вътре.
Евън, добре ли си? Само дишай.
Аз съм Тредуей. Аз съм Тредуей.
Ако си Тредуей, отговори на това.
Знаеш ли, къде е "яйцето"?
Да.
Да ли? - Да.
Погледни вътре. Погледни вътре.
Бяхме обучени да мислим за тялото, като за нещо маловажно, нали?
Точно така. - Само черупките са за изхвърляне.
Тредуей е знаел място, където никой не би погледнал.
Авел? Авел, чуй ме.
Ако не успея, погледни вътре.
То е в тялото му. Обратно в "хъба".
Било е там през цялото време. Хайде.
Шокиран съм, че това проработи.
Знаех през цялото време, че си ти. Ето защо те оставих да спечелиш.
Ти ли ме остави?
Не знам за вас, но бих изпил нещо.
Хайде, нямаме време за...
Защитна изолация?
Уцелен съм. - Добре ли си?
Последвайте ме.
Хайде, да тръгваме.
Отвори аварийния асансьор.
Трябва да тръгваме. - Почакай.
Луд ли си? На път са да пробият!
Няма да бягаме. Уморих се да бягам.
Ще се бия с тях.
Мъртва е.
Хора, трябва да тръгваме.
Оставам. - Какво?
Оставаме тук. Ще се бием с тях.
Кървиш. - Добре съм.
Ако умреш тук, кой ще спре Бетхърст? - Прав е.
Ти си го заслужил, джеко.
Тогава ми осигурете малко време.
Отвори вратата на оръжейната.
Късмет.
Внимателно, сър.
Ще бъда.
Ще пренесем тялото на Тредуей в Шотландия.
Много добре.
Дръж го жив.
Ще направя възможно най-доброто, но губи много кръв.
Ключовете са в колата.
Хайнрих.
Добре е, че се присъедини към нас.
Само исках да си тук, за да видиш това...
да разбереш твоята...
твоята роля в това.
Краят на всичките ни дискусии.
Краят на всички неща.
Почистете го и го тествайте.
Убедете се, че е истинското.
Наистина ли се свърши? - Все още не.
Никога не подценявай Тредуей.
Събуди ли си се. - Къде съм?
Казах на Нора, че ще изчакам докато се събудиш.
В убежището ми си.
Какво правиш? - Слагам ти морфин.
Къде е тя?
Тръгна след Бетхърст. - Мамка му.
Няма да се справи сама. Няма начин.
Хайде, човече.
Опитваш се да избягаш. Ще прокървиш, преди да стигнеш двора.
Ако ще слезем, ще слезем заедно.
Току що те закърпих, човече.
Нека ти обясня сегашната ситуация.
Ако Бетхърст получи своето, с всички нас е свършено.
Няма повече втори шанс.
Ще взема "яйцето" и ще го убия.
Тя ми каза, че си бил един от нас.
Очевидно си пълен с лайна.
Диагнозите са направени. Бомбата е готова за "яйцето".
Да го натоварят на самолета.
Ела тук, копеле.
Мислиш ли, че той...
ще ни остави да го направим?
Не ли?
Краят на всички неща.
Тръгвай.
Пускай на три, две, едно.
Искаш ли да се повозиш? - Харесвам ми.
Добре ли си? - Не. Не питай.
Видяхте ли това?
Нора, добре ли си?
Ще те изведа от тук. Хайде.
Добре ли си?
Трябва да те изведем от тук.
Ще можеш ли да се движиш? - Ще се оправя.
Трябва да тръгваш. - Бетхърст се измъква.
Харддисковете му са тук. Трябва да ги унищожа и да освободя всички.
Ще се видим отново.
Ще кацнем в Лондон след 16 минути, сър.
Лети ниско.
Използвай РПТ.
Господи!
Всички са тук. - Всичките души.
Трябва да освободим всичките.
Остани с мен. Толкова сме близко.
Нека да взривим малко лайната.
Загубихме третия двигател, сър.
Ще трябва да приземим самолета.
Какво правите, сър?
Моля те! Ще разбиеш самолета, сър.
Невъзможно е.
Той отвори горния отсек, сър.
Разочарова ме.
Няма никакво признание, нали?
Мисля, че трябва да си почувствал болка.
Автомобилна катастрофа? Стоманена пластина, спомняш ли си?
Тредуей, не можеш да го деактивираш.
Случва се!
Не!
Смъртта не е краят. Не и за нас.
Може би не за някои от нас.
Нова глава, същата история.
Мога да те изведа.
Няма начин. Ще ги освободя.
Ето.
Ще се видим някъде. - Да.
Ще те намеря в "началото". - Обичам те.
Питам се...
на какво ме научи Евън Макколи?
Ако всеки нов живот е шанс да изгради онова, което е бил,
шанс да постигне най-доброто от това, което би бил...
Защо някой от нас трябва да вземе меча и да се бие отново...
докато други откриват ново начало?
Нора?
Това е надежда. Това е, което научих.
Да, не успяхме. Да, съгрешихме.
Да, понякога прецакваме всичко, до което се докоснем.
Но всеки преживян момент е свързан с вяра,
че действията ни ще бъдат следващият ден,
следващата седмица, следващият живот,
добавени към нещо повече.
нещо по-голяма от самите нас.
И след това... възможностите са...
безсмъртие.
Така...
когато синът ти започне да задава въпроси за миналото му, ми се обади.
Той каза, че е само дете.
Ами мечът ти?
Мечът не е мой. Негов е.
"Занаятчия", какво те забави толкова много?
Ще се видим скоро, Тредуей.
Превод и субтитри: Петър Баев @peterb
IN MEMORIAM OF LILI