В затвора в Старк, Флорида,
сигналът е получен малко след 7 тази сутрин, източно време.
Той дойде от свидетелския прозорец в сградата,
че Тед Бънди, осъден за убийството на 12-годишно момиче,
изнасилването и убийството й през 1978 г.,
е починал на електрическия стол. Мнозина от останалите пред затвора,
избухнаха в овации, след като се разнесе вестта, че Бънди е мъртъв.
След серия от обжалвания, продължили 10 години,
Тед Бънди е мъртъв.
ВЪПЛЪТЕНО ЗЛО
В ролите ИЛАЙДЖА УУД
ЛЮК КЪРБИ
АЛЕКСА ПАЛАДИНО
КРИСЧЪН КЛЕМЕНСЪН и др.
Оператор КАРИНА СИЛВА
Музика КЛАРИС ДЖЕНСЪН
Ако беше нещо, което можех да използвам, щях да го използвам.
Бих изучил навиците им...
Кога се прибират от работа, колко често излизат на вечеря,
колко често поръчват храна за вкъщи.
Ако имаха гадже, кога щеше да дойде той?
Имаше ли куче? Лаеше ли то?
Това са нещата, които бях научил.
След това в нощта на пълнолуние щях да направя своя ход.
Пълната луна е ключова. Покажи на жена значка през нощта,
разкрий й подробности за нея и тя ще те последва до колата ти.
Тогава я удрям по главата с ключ за гуми,
скрит в бронята зад гумата.
След като излезеше, я карах до място,
което избирах седмици по-рано, уединено,
заобиколено от гори, без трафик,
където никой не можеше да види колата ми.
Сценарист КИТ ЛЕСЪР
Режисьор АМБЪР СИЙЛИ
В края на 70-те години изследователи от ФБР предлагат -
чрез разбиране на психологията, разследващите могат да се борят
по-ефективно със серийните изнасилвачи и убийци.
Методът е наречен "профилиране".
През 1984 г. президентът Рейгън обяви създаването
на център за анализ на насилствени престъпления
и създава първите пет позиции за профайлъри на ФБР.
Специален агент Бил Хагмайер е сред избраните пет души.
Това бих направил, ако решех. Но не го направих.
Невинен съм за престъпленията, за които съм осъден,
а и за тези, в които съм заподозрян.
Аз съм невинен.
Вдъхновено от преписи на ФБР, записи и спомени на Бил Хагмайер.
1985 г. Централа на ФБР, Куантико, Вирджиния
Бях при Роджър точно преди Корея с първата си съпруга.
Не ми бе съпруга. Погребаха прасето.
Радвам се да го чуя. Всички сме тук.
И както знаете, нито едно добро дело не остава ненаказано.
Свършихте чудесна работа с първите 36 изследователски разпита.
Заместник-директорът иска още 36. - Много великодушно.
Ще разширим списъка, за да включим серийни изнасилвачи,
педофили и всички серийни убийци, които не успяхме да включим 1-ия път.
И съставихме предварителен списък с искания.
Знаете процедурата. Включвате се доброволно или ще ви включат.
Първи е Бърковиц. Майърс.
Имам приятели сред екипа в Атика. Ще ги привлека.
Добре. Отлично. Битакър.
Ще поема Битакър. Вече съм го разпитвал.
Имаш роднини в Калифорния, нали? - Да, момче.
Видях много бързо да вдигаш ръка.
Просто искаш да отидеш в Калифорния. Добре.
Имам номера ти. - Добре. Момент. Бънди.
Никой не го поема. Който и да е.
Дума да не става.
Да, ще го поема.
Не си губи времето. Той няма да говори с теб.
Мрази федералните. Не говори с нас. - Мога да опитам.
Опитай. - Имал съм успех с информатори,
а не са смятали, че ще проговорят. - Запознати сме с постиженията ти.
Да се видим след заседанието и да го обсъдим, става ли?
Да, сър.
Роджър, не искам да упорствам. Аз съм новият тук.
Не искам да обиждам никого. - Той няма да признае,
но може да му се изплъзне и нещо простичко.
Има семейства, които търсят отговори, и ако помогнем
и на едно да намери спокойствие - ще си струва усилията.
Добре. - Ще кажа да извадят досието му.
О, само биографията, не снимките от местопрестъплението.
Хагмайер. - Здрасти, Бил. Уил е.
Обадих се на директора, за да те включи в разпита.
Говорихте ли с него? - Да. Бънди иска да му напишеш писмо.
Какво да му напиша?! - Писмо. Кой ли го разбира този.
Ще успееш ли до утре? - Да, разбира се.
Ще успея. - Чудесно.
Предай го на мен, а аз на Бънди. - Добре. Благодаря, Уил.
Агент Бил Хагмайер. - Подпишете тук.
Трябва да оставите оръжието си. - Добре.
Агент, той няма да говори с теб. Мрази федералните.
Разменихме си писма. Той прояви интерес.
Да. Искам да говориш с Бънди.
При мен е агент... - Хагмайер.
Агент Хагмайер. Казва, че иска да говори с него.
Да, и аз това казах. Добре. Обади ми се.
Една телевизия му предложи 50 000, за да направи специално предаване.
Той им отказа.
Той няма да направи подобно нещо безплатно.
Да.
Свържи ме с него.
Не ми пука какво прави. Дай ми го на телефона.
Да, Бънди. Уверен ли си в това?
Не искам никакви глупости да се появят на бюрото ми заради това.
Ще си помислиш, че си по-умен от него.
Мислиш ли, че ти ще го накараш да признае?
Не мисля, че съм по-умен, сър.
Не мисля, че трябва да си по-умен.
Ето какво ще се случи, агент Хагмайер.
Тед Бънди ще дойде. Ще си играе с теб известно време.
Ще си играе с теб на котка и мишка. Ще ти внуши, че постигаш нещо.
След това ще те зареже там, ще се върне в килията си
и ще мастурбира, спомняйки си теб.
Е, поне ще имам за какво да пиша.
Знаеш процедурата.
Кажи нещо. Дойде да говориш с мен.
Г-н Бънди, аз съм специален агент Хагмайер.
Знам кой си.
Благодарен съм, че отделихте време да се срещнете с мен.
Водим поредица от разговори, за да открием общи черти в начина,
по който хората мислят,
и намираме за много полезно
да разберем какви са хората във вашата
ситуация -
какво е било детството им,
какво предизвиква агресията им, какво ги гневи?
В моята ситуация?
Ситуацията ви е доста уникална, тъй като, от това, което разбирам,
проявявате интерес и към психологията на серийните убийци.
Вярно е. - Пишете на следовател в Сиатъл.
Да. За Грийн Ривър ли говорите?
Да, това е много интересен случай.
Нямам достъп до всичко, но започнах да свързвам някои неща.
И заради това мислене исках да поговоря с вас.
Не е вярно.
Това е чисто академичен процес. - Знам.
Всички от ФБР сте еднакви.
Мислиш, че си по-добър от мен.
Вие сте последователи на Хувър, които се разхождат арогантно,
мислейки си, че сте най-умните създания.
Щом си толкова умен, защо не ловиш серийни убийци?
Защо защитата на свидетели не сработва?
Свидетелстваш и влизаш в програмата за защита на свидетели.
Доживявайки в китно малко градче. Но не действа. Винаги биват убивани.
Не можете да ги защитите. - Защитата на свидетели...
Вие сте лъжци в евтини костюми на държавни заплати,
и всичко е добре замислен капан, за да се пенсионирате
и напишете проклетата си книга. - Просто...
Не! Продавай това на туристите.
Не можеш да се довериш на агент на ФБР. Нито за минута.
Г-н Бънди, приключи ли тази среща?
Не, сър, току-що започвахме.
Г-н Хагмайер, приключи ли тази среща?
Не, просто водим приятелски разговор за състоянието на Бюрото.
Ако пак сложиш пръсти на лицето му, няма да ги ползваш цяла година.
Да, сър.
Можеше да ме погубиш. Знаеш ли какво щяха да ми сторят?
Да, имам представа.
Виж, не искам да те въвличам в нищо.
Дори няма да питам дали си убил някого.
За мен няма значение.
А защо искаш да говориш с мен?
И двамата имаме дипломи по психология.
Почти си завършил право.
Имаш по-високо образование от мен.
Знам, че при теб идват хора от реда за съвет.
И ти им помагаш с обжалванията.
Ние ти вярваме. Те ти споделят разни неща.
Няма да те питам за нечии тайни. Просто...
Искам да ми помогнеш да разбера дали вървим по правилния път.
Задаваме ли правилните въпроси? Търсим ли правилните хора?
Не съм тук, за да търся доказателства.
Търся разбиране.
Не знам какво знаеш.
Не виждам това, което виждаш ти. Не чувам това, което чуваш ти.
Не мисля, че би ми казал истината, дори да те помоля.
Просто трябва да започна отнякъде.
Защо те изпращат тук? Защо не пратиха примадоните?
Защо не пратиха Монтгомъри или Дъглас?
Не мислеха, че ще говориш с нас. - Защото мразя федерални?
Да. - Не знам откъде им е хрумнало.
Навярно мислят, че биха се справили по-добре от теб.
Навярно си прав. Аз съм новобранец.
Значи това получавам от ФБР, а? Един проклет новобранец.
Нека те попитам нещо. - Питай.
Какво мислиш за това -
порнографията и насилствените престъпления?
Прочетох статията на Диц за това. - Коя?
Тази от БСУ. - Откъде знаеш за това?
Откъде ги взе? Бюлетини на ФБР. Дори аз не разполагам с такива.
Доста тежък материал за четене.
Впечатлен съм. Имаш ли и списания "Плейбой"?
Това притежават боклуците. - Не исках да намекна...
Смяташ ли, че "Плейбой" кара хората да правят тези неща?
Не. - Аз също.
Ще ти кажа какво е лоша порнография.
Бракът между удоволствието и тръпката от контрола.
Истинската опасност не е да гледаш как една жена се съблича
или да четеш "Плейбой".
А човек, който изпитва еуфорично усещане от секса
и едновременно с това наранява някого,
както в криминалните списания.
Онези, на които момичетата на корицата са с разголени гърди,
докато някой ги души отзад.
"Прочетете истинската история за манията на един убиец."
Точно така.
Но знаеш ли за какво са полезни? - За какво?
Да се научим как да не ни хванат.
Навярно е така. - Това са указания
как да се измъкнеш безнаказано.
А чел ли си много от тях, докато растеше?
Не, никога не съм ги чел.
А как се озова във ФБР? - Май трябва да се съсредоточим...
Върху мен? - Да.
Ти ме помоли да ти се доверя, Бил. Но не те познавам от Адам.
Попаднах във ФБР случайно. - Глупости.
Трябва ти диплома. За какво ти е? - Исках да стана консултант.
Не. Не може да бъде. - Сериозно.
Консултант по професионално ориентиране.
Как един консултант попада във ФБР?
Две седмици след завършване ме повикаха.
Искаш да отидеш във Виетнам? - Не.
Брат ми беше там и току-що го простреляха.
Този куршум ме спаси от отиването. - И какво направи?
Станах съветник във военен затвор.
И там е имало сериен убиец.
Няколко.
Съветвал ли си ги? - Някои от тях.
Навярно не си имал нужди в живота.
С какво се занимаваше баща ти? Инвестиционно банкиране.
Беше пощальон.
Щастливо детство?
Не. - Бяхте ли близки?
Той беше пияница.
Добре.
Продължаваме.
След като влезе във ФБР, потърси работа в БСУ?
Не, бях препоръчан.
Както казах, попаднах тук случайно.
Разкрил си голям случай. - Допринесох за това.
Сериен убиец? - Не.
Разкрих обир на инкасо, никой не вярваше, че ще се разкрие.
Той ни даде всичко необходимо. - Онзи в Ню Йорк.
Да.
Това е най-големият обир на инкасо в историята.
Чел съм за теб. Ти не си новобранец,
а млад и амбициозен, а аз съм следващият ти голям случай.
Ти ще ме пречупиш. - Не.
Хайде де. Не можеш да лъжеш лъжец.
Не е така. Аз съм учен.
Просто искам да разбера. - Да разбереш.
Ще ти кажа,
ти и твоите колеги отвън,
следователите, детективите, вие сте като
неспособни рибари.
Хвърляте стръвта. Опитвате да хванете риба.
По-малките риби, неопитните, тези, които все още се водят от егото си,
ще се борят за това.
Те ще плуват нагоре и ще опитат да хванат куката.
Те не знаят, че е кука, защото са глупави.
Те са арогантни.
И ще уловите много от тези риби,
но от време на време вашата стръв ще потъне малко по-ниско,
до средното ниво, а там се намират средно големите риби.
А те са трудни за улавяне.
Улавяте ги само когато са мързеливи или егото им надделее.
Хващате ги. Издърпвате ги нагоре. Окачвате ги на стената си.
Организирате пресконференция. Написвате книга.
Но дълбоко в морските дълбини се крият най-големите риби.
И нямаш представа колко са големи.
Нямаш представа колко дълго са били там.
Виждат всичко.
Наблюдават всичко.
Понякога ядат по-малки риби.
Но не се хващат на въдицата.
Единственият начин да ги хванеш, е да станеш един от тях.
А ти не можеш да го направиш.
Няма да го направиш.
Още не.
Може би някой ден, ако мога да ти се доверя...
Ще те отведа в дълбините с мен.
Да видиш колко глобално е всичко това.
Г-н Бънди, време е.
Приключихме. - Искаш ли да дойда отново,
за да продължим разговора?
Ще видим.
Може да ти напиша писмо.
Но ако дойдеш пак, може ли да ми донесеш дъвки?
Това е контрабанда. - Да, знам. Опаковките.
Може да говориш с надзирателя.
Ще видя какво мога да направя.
Узна ли нещо, което можем да използваме?
Не. Но ги разбрах доста добре. - Да.
А извършил ли е останалите убийства, за които е заподозрян?
Несъмнено е виновен. И почти ми го призна.
Стига бе. - Не би признал, че го е направил.
Не е признал. Още не. Но искаше да знам, че го е направил.
Той е горд, горд от стореното,
но още повече от това, че не можем да го докажем.
Какво мислиш, че иска? - Иска да му дам досиетата,
за да помогне с профилирането. - Какво ще кажеш?
Според мен е по-сложно от това.
Трябва да продължиш по този начин и да видиш какво би изпял.
Добре. - Колко пъти да ти повтарям?
Нямам какво друго да кажа.
Заповядай, Бил. - Благодаря, Том.
1986 г.
Здравей. - Здрасти.
Не си забравил? - Да.
Надзирателят бе доста придирчив към опаковките,
но миналия път се държа добре и направи изключение.
Мента.
Откъде знаеше, че ми е любимата? - Не знаех.
Супер е.
За какво е диктофонът?
Мислех, че ще обсъдим някои случаи. - И трябва да записваш ли?
Имаш уникален поглед към този свят
и има вероятност да кажеш неща, които бих искал да запиша.
Добре. А ако кажа да го изключиш?
Изключвам го.
Натисни запис и да започваме.
Ще запазя тази. - Датата е 13 февруари 1986 г.
Аз съм агент Бил Хагмайер. Седя с Теодор...
Не, Тед. - Седя с Тед Бънди.
Откъде искаш да започнем? - От "Грийн Ривър".
Чувствам, че мога да допринеса с нещо към разследването.
Ясно защо не могат да ми покажат снимки
но ако можех да видя снимки от местопрестъплението,
мисля, че би било нещо като откровение.
Можех да видя някои от промените,
през които е преминал този човек, поне на повърхностно ниво.
Повърхностно?
Това е човекът, когото търсим, ако приемем, че е само един човек.
Жив, дишащ, жизнеспособен човек,
който живее живота си по начин, който е смислен за него.
Той не е чудовище, защото не е бил такъв в началото.
Разбира се, че е болен, побъркан.
Но когато започнеш да използваш такъв жаргон,
тези пламенни термини, забравяш, че в теб има много от него.
Не съм уверен в това.
Няма нищо, което този човек да е мислил,
което и ти да не си мислил някога.
И той прави още една крачка напред по една или друга причина.
Разбира се.
Сега му приписват 36 убийства.
И все пак, още не е заловен,
дори с уязвима група жертви като проститутките.
Не е престъпление с висока степен на риск за извършителя.
Все така дързък.
Удивен съм от неговата грубост и късмет,
връщайки се в същия район, дори когато всичко е било в хаос.
Всички момичета са били наясно с това, което се случва,
а той все пак е успял да намери жертви, и после просто спира?
Мислиш ли, че човек като него може просто да спре?
Малко вероятно е, но ако го е направил, може да е бил
изтощен. - Изтощен ли?
Имаш ли представа колко енергия ще ти отнеме подобен изблик?
Това е... Твърде голяма хапка.
Дори не мога да си представя. - Можеш.
Мислиш ли, че не знам защо ме питаш за тези неща?
Какво имаш предвид?
За убийствата в Тихоокеанския северозапад.
В писмата каза, че искаш да обсъдим случая "Грийн Ривър"?
Искаш ли да ме попиташ за Юта, Флорида или Айдахо?
Какво се е случило в Айдахо? - Просто изброявам щати.
Тук съм, за да поговорим за всичко, за което искаш.
Мислиш ли, че има момент в развитието на човек, в който той казва:
"Това е делото на живота ми и трябва да направя"?
Или мислиш, че става въпрос за постепенна ескалация?
Това става постепенно, като скиор,
който цял живот е мечтал да кара ски.
Те четат списанията. Гледат филмите за ски.
Мислят за това през цялото време.
И един ден просто казват: "Трябва да опитам това."
И някои ще започнат от много стръмния хълм,
а други от лекия склон. - Някои вземат уроци.
Как би описал този човек с няколко думи?
Няма да се ангажирам да кажа на колко години е,
но или е безработен, или работи на непълно работно време.
Въз основа честотата на убийствата му, фактът,
че жертвите му са отвличани всяка вечер от седмицата,
показва, че той не следва някакъв график.
Не е женен. Навярно няма постоянна приятелка
или нещо друго, което да му отнема време.
Това е солидно профилиране,
а ти го направи само с изрезки от вестници.
Ще изключиш ли записа?
Знаеш, че ме мислят за луд.
Писна ми да ме наричат луд.
И да чета как психиатри и вашите примадони от ФБР твърдят,
че човек трябва да има някакъв комплекс, за да убива хора.
Нормалните хора убиват хора.
Кажи ми, кое е най-лошото нещо, което помниш за баща си?
Какво имаш предвид? - Каза ми, че го мразиш.
Кое е най-лошото нещо, което си спомняш?
Къщата ни имаше мазе.
Единственото място за игра, когато баща ми се прибере от работа.
Обичаше тишината, докато гледаше телевизия.
Едно лято в мазето се настани един плъх.
Чувах го постоянно. Винаги дъвчеше.
Винаги дращеше.
Веднъж ме нападна. Проклетата гад ме ухапа.
Изтичах плачейки нагоре по стълбите.
Баща ми не обичаше да го смущавам, докато гледа,
затова стана и взе бейзболна бухалка.
Удари ли те? - Не.
Слезе по стълбите. Чувах как ругае през пода
и разбива мазето.
След няколко минути се качи,
с бухалка, покрита с кръв, подпря я на стола си и продължи да пие бира.
Каза ми да сляза долу, за да го почистя.
Слязох долу
и най-лошото не беше кръвта или размазаният плъх.
А тишината.
Вече не чувах плъха.
Не чувах нито драскането, нито дъвченето.
Всеки път, когато слизах след това, беше тихо.
След това спрях да ходя там.
Липсвал ти е плъхът.
Да, предполагам.
Мислиш ли, че би могъл да убиеш някого?
Мисля, че би могъл.
Аз съм агент на ФБР.
Нося пистолет, имам значка.
Не това искам да кажа.
Всяка сутрин се моля.
Слагам пистолета и значката и моля Бог за сила и мъдрост,
за да знам кога да натисна спусъка - нито секунда по-рано, нито по-късно.
Не питам за това.
Би ли могъл да убиеш някого?
Да, бих могъл.
И можех да се измъкна безнаказано.
Аз съм поне толкова силен, колкото и ти.
Навярно харесвам секса толкова, колкото и ти.
Знам как да се отърва от тяло, как да не бъда забелязан,
да вляза и изляза и да оставя местопрестъплението
да изглежда като част от поредица други убийства.
Но аз не съм такъв. Няма да направя това.
Но би могъл да го направиш.
Да, бих могъл.
Луд ли си?
Не мисля.
И аз също. Разбираш ли това?
Разбрах го в момента, в който влязох тук.
Вече си по-добър в работата си от повечето си колеги.
Всички ме мислят за луд.
Чух, че ти изпраща писма. - Доста редовно.
Обича да говори и да бъде чут. - Колко близки сте станали?
Какво означава това? - Чувам слухове.
Внимавай. Когато се доближиш прекалено до такъв човек,
можеш да загубиш разума си.
Тогава учителят казва: "Време е за въображение.
Днес ще се преструваме, че сме животни."
А тя казва: "Малка Сузи, какъв е лъвът?"
И малката Сузи се изправя, замахва с лапа напред и изръмжава!
Казва: "Това е чудесно, Сузи." Тогава пита: "Били, какъв е пуякът?"
И той размахва криле из цялата стая.
И тогава отива при Брайън и казва: "Брайън, какъв е слонът?"
И Брайън спира.
Той се замисля за миг, става,
сваля панталоните и боксерките си и започва да ходи като рак из стаята,
като вика: "Аз съм слон!"
А на колко години беше? - На 4.
На теб ли звъннаха, или на жена ти? - На нея. Не бе щастлива.
Синът ти е много забавен. - Той е добро дете.
Трябва да е с около шест месеца по-голям от Роза.
На колко години е синът ти сега? - На 5.
Звучи добре.
Какво си представяш, че правят в момента?
Докато бащите им говорят за убийства.
Не съм я виждал.
Не знам...
Не знам какво прави.
Обичам да си представям, че тя има хубава куклена къща,
но излиза да кара колело.
Но също така се надявам, че е внимателна.
Има много опасни хора по света. - Твърде много.
Имаш ли нейна снимка?
Красавица е. - Наследила го е от майка си.
Виждал ли си майка й напоследък?
Не и от няколко месеца.
Много ми липсват.
Роза наближава онази възраст. - Онази възраст?
Когато разбира какво говорят хората за мен.
Как да обясниш това на едно дете?
Как да го обясниш на възрастен?
Възрастни се разхождат наоколо, без да разбират,
че не трябва да вярват на всичко чуто в пресата.
Как да очакваш това от 4-годишно дете?
Синът ти знае ли с какво се занимаваш?
Знае, че баща му защитава хората.
Ами...
Бащата на Роуз...
Не ги защитава.
Получи ли писмото, което ти изпратих?
Последното ли? За момичето, което ти изпраща снимки?
Да. Много жени изпращат снимки.
Не като тези. - Не.
Не знам докъде би стигнал, за да получиш нещо подобно.
Стената на килията ти навярно е впечатляваща гледка.
Не ги пазя. Разменям ги
с други затворници за услуги - стоки от магазина и други подобни.
Не ги ли харесваш? - Знам, че на другия ден ще има още.
Изключи записа.
Едва ли ще мога да продължавам. - Защо не?
Аз...
Влизаш в главата ми, а аз не харесвам това.
Не съм в главата ти. - Напротив.
Навярно мислиш, че знаеш какво бих сторил, ако избягам оттук.
Не. - Навярно мислиш, че знаеш.
Кажи ми какво мислиш, че бих сторил, ако избягам оттук.
Първо ще откраднеш кола.
След това навярно ще тръгнеш към щата Вашингтон.
Навярно ще премахнеш няколко души, които те вбесяват в момента.
Кой? - Може би някой следовател,
който те вбесява. Не е отговорил на писмата.
Може би журналист, който е бил... груб.
После и още някой. Не знам.
Някой, за когото мислиш, че прави секс с жена ти.
След това ще откраднеш друга кола,
ще прекосиш границата с Канада и никога няма да се върнеш.
Никога повече няма да чуем за теб. - Майната ти!
Може да включиш отново записа.
Уверен ли си?
Не знаех какво друго да правя с времето си.
Може да напишеш още една книга. - Никога повече.
Тази не постигна успех. - Стана бестселър.
Правилно предвидихме низшите желания на купувачите на книги.
Те искат да бъдат възбудени.
Някои четяха по истински причини, но бяха подведени.
Как?
Хората правят неща за пари, които обикновено не биха сторили.
А тези искаха да говоря за неща, за които бях заподозрян,
а аз им казах: "Не мога да го сторя, а само да спекулирам."
Всеки прочел тези книги не знае нищо за мен или за случилото се.
Има и други написали книги,
познавали те преди престъпленията, и са смятали, че те познават.
Имаш предвид Ан Рул? - Помниш ли я?
Много добре. По свой начин тя е много мил човек.
Деляхме си само дежурствата в кризисния център.
Не сме се виждали публично. Бившата ми годеница,
гадже, приятелка - все тая, Лиз, написа книга за мен.
Тя имаше отличен шанс да ме опознае.
По-добър от Даян Едуардс?
Даян е прекрасен човек.
Но ние бяхме само приятели.
Не сме живели заедно.
Лиз ме виждаше всеки ден в продължение на години.
Даян се споменава като човек, за когото много си се грижил.
Има много теории за мен, които са просто купчина глупости.
Хората мислят, че раздялата с Даян е била
травматичното събитие в живота ми, което ме е докарало до ръба.
Но...
Това не е вярно и напълно погрешно.
Дълбоко в сърцето си знам, че този епизод не беше важен.
Сега Лиз, приятели, семейство, роднини,
всички преразглеждат взаимоотношенията ни.
Те...
"Предвидих ли го? Можех ли да го спра?"
Видях го в него, когато беше на 5 г.
Хората не искат да се чувстват измамени.
"Разбрах, че има нещо в него, когато не ми отвори вратата."
Имал си възможност. - Да.
И веднъж изскочих зад храстите, за да изплаша Ан.
Кой не го е правил? - И веднъж
вървях по релсите, за да видя колко дълго мога да издържа, без да падна.
Стига де. Абсурдно е. Остави ме на мира.
Да скачам от храстите никога не ми е било по вкуса.
Има много митове и недоразумения за мен.
Като майстор на маскировката.
О, Боже. Да.
Само шест снимки на моите многобройни лица.
Но всички са направени за 10 години.
Имаха снимката ми от дипломирането през 65-та и от ареста през 75-та.
Ако си пуснеш брада, просто си пуснеш брада,
или ако си в различно настроение, с различно изражение,
хората ще си помислят, че изглеждаш като различен човек.
Но това е митът, който искаха да разкажат, майстор на маскировката.
Но когато те хванаха, трябваше да кажеш на полицията кой си,
въпреки че си в топ 10 списъка на ФБР.
Казах им. А те не ми повярваха.
Когато беше беглец, имаше ли този списък влияние върху поведението...
Моят начин да оцелея, да.
Но да бъда честен - не искам да обидя интелигентността ви,
но не мисля, че хващате някого. Не и наистина.
Разбира се, има изключения, но...
Мисля, че повечето се оставят да бъдат хванати.
Мислиш ли, че понякога искат да бъдат хванати?
Аз не съм искал да ме хванат.
Знам, че е теория от високо ниво, но е по-скоро психологическа глупост.
Никой не обръща внимание на тези неща.
Никой не държи очите си отворени през целия ден,
търсейки някого от списъка "Най-издирваните".
Дори ченгетата се разхождат наоколо.
И не вярват, че ще се натъкнат на този човек.
Само трябва да си живееш живота, да не се държиш странно,
и всички ще мислят, че си обикновен човек.
Навярно по същия начин серийните убийци си намират жертвите.
Предполагам, че е така.
Знаеш ли, трябва да напишем книга.
Току-що каза... - Не за мен.
За профилирането.
Можем да я наречем "Шоуто на Бил и Тед".
Не пиша книга. Не и с теб. С никого. - Защо не?
Тогава щях да съм като всички други примадони.
Но може да ти помогне за кариерата. - Кариерата ми е наред.
Знаеш ли, ако нещата бяха различни,
аз можех да седя на този стол.
Да върша твоята работа. - Не се и съмнявам.
И ако нещата бяха различни, можеше да си навън,
да обикаляш улиците, търсейки подходящото момиче.
И да опознаваш навиците й,
как си сресва косата,
на кое рамо си носи чантата.
Гризе ли си ноктите?
Можеш да си този човек.
Ако нещата бяха различни.
Ако бяха различни.
1989 г.
Върховният съд на САЩ днес каза "не" на масовия убиец Теодор Бънди.
Съдът отказа да отмени смъртната присъда на Бънди
за убийството на 12-годишно момиче от Флорида преди над десет години.
Шефът иска да те види.
Влез. Затвори вратата.
Какво е това?
Губернатор Мартинес подписа смъртна присъда.
Колко му остава? 60 дни? - 7 дни.
7 дни.
Може ли да направи това? - Нестандартно е, но е законно.
Той е готов да говори.
Иска сделката? - Да.
Казал, че е готов да признае, но ще говори само с един човек.
Време беше.
Държиш му ръката, казваш му с кого да говори,
влизаш в стаята, уверяваш се, че говори, вместо да хитрува.
Имаме седем дни, за да приключим Бог знае колко случая
и осигурим спокойствие на момичетата и семействата им.
Да. Това мога да направя.
Срещаме се на верандата на демокрацията,
добро място за разговори като съседи и приятели.
Днес е денят, в който нашата нация се обединява,
когато за момент пренебрегваме различията си.
И първото ми действие като президент е молитва.
Моля ви да сведете глави: Небесни Отче,
свеждаме глави и Ти благодарим за Твоята любов.
Приеми нашата благодарност за мира, който ни носи този ден,
и за общата вяра, която допринася за неговото продължение.
Дай ни сила да изпълним Твоето дело, да чуваме Твоята воля...
Благодаря.
Избягахме от ФБР, за да се присъединим към цирка.
Тук е лудница. Телефоните не спират да звънят.
Инспектори идват от цялата страна, медиите са се настанили отсреща.
Идваш към отбора на Бънди. - Не, тук съм да координирам.
Каролин няма да го приеме така. - Коя?
Тя е цирковата фея на Барнъм, Бейли и Бънди.
Гражданският му адвокат.
Какво прави гражданският адвокат - координира разпити?
Не знам. Кажи ми, ако разбереш.
И разбери защо граждански адвокат посещава своя клиент
80 пъти за три години.
Трябват ни подписани петиции, писма. Това писмо от Танър.
Да го намерим. - Здравейте.
Вие сте специален агент Хагмайер. - Бил.
Г-н Бънди говори добре за вас. - Не знам как да го приема.
Като комплимент. - Извинете.
Още изготвяме графика. - Аз отговарям за графика.
Не сте бил информиран. - Губернаторът няма да търпи игрички.
Той играе игричките. Можеше да подпише смъртна присъда за 60 дни,
дори за 30. А подписа за 7.
Мисли повече за преизбирането си, отколкото за правилните неща,
и ние можем да се занимаваме с политика.
Не е моментът да заемете позиция срещу смъртното наказание.
Сега е мигът да се противопоставим. - Хора искат да узнаят
какво се е случило с дъщерите им. - И ние трябва...
Бил. Радвам се да те видя отново.
Иска ми се да беше при други обстоятелства.
И аз.
Казвах на г-н Хагмайер... - Той ще отговаря за провеждането
на разпитите.
Не мисля, че е разумно.
Бил познава повечето от хората тук.
Дори да не го познават по репутация, се доверяват повече на него.
Добре. Щом това искаш. - Да.
Г-н Хагмайер, може да се оттеглите... - Ей, какво правиш?
Трябва да осведомим следователите. - Не и без Бил.
Нека ти напомня, че е представител на закона.
Точно така. Виж. - Да.
Трябва да поговоря с Бил.
Няма да те оставя сам с органите... - Каролин.
Казах ти. Това е различно.
Това е Бил.
Той е най-добрият ми приятел.
Добре.
Ще освободим стаята и ще ги оставим насаме.
Бил, и двамата знаехме, че този ден ще настъпи.
Напълно съм убеден, че знаеше повече за моите прояви
и мисли, отколкото бях готов да споделя,
повече, отколкото някога си казвал.
Откога знаеш? - Откакто ти влезе тук.
Защо никога не ми каза? - Не ми се наложи.
Откога знаеш, че аз знам? - Откакто влезе тук.
Тогава защо не каза? - По същата причина.
Всичко това... просто театър ли е? Или ще го направиш?
Не може ли и двете? - Не.
Върховният съд на Флорида реши - 7 гласа "за" и 2 "против".
Обжалвам и пред Върховния съд на САЩ, но те искат да ме убият.
Наистина искат да ме убият.
Мислиш го за смешно ли? - От осем години си тук.
Защо мислиш са те вкарали тук? Сега ли го осъзнаваш?
Да. Знаех си.
Знаех, че го знам, но едва сега се сетих.
Ще ме убият. Ще убият сина на майка ми.
Може би ще го сторят, а може би не.
Да, прав си.
Нека копелетата опитат, а?
Трябва да го направиш. Трябва да си признаеш.
Ще го сторя по най-добрия начин.
Ще им кажа истината, но по умерено.
Не може да държиш тези момичета като заложници.
Тази тактика ще се обърне срещу теб. Ако някой усети, че се бавиш,
си загубен. - Прав си.
Време е да си призная. Но още имаме няколко коза.
Какви? - Ще видиш. Гледай следователите
да носят нужните материали и да не кривнат настрани.
Какъв е планът?
Идват следователи от Юта, Колорадо, Флорида и Айдахо.
Айдахо? Защо от Айдахо? - Имам няколко изненади за тях.
Казах ти - не може да си играеш с губернатора на Флорида.
Няма как да удължиш живота си, залъгвайки ги като Хенри Лий Лукас.
За какво говориш? - Защо Айдахо?
Не се тревожи, Били. Погрижил съм се.
Гътнах две в Айдахо. - "Били, погрижил съм се"?
Защо да се радвам, че си убил две момичета в Айдахо?
Не. Прав си. Но Флорида няма да ми помогне.
Колорадо, Вашингтон, Орегон, Юта - също.
Но Айдахо... Ще поискат още време. И да подадат петиция до губернатора.
Тед, не можеш... - Не се бавя. Не хитрувам.
Ще призная. И ако налага да включа и други щати, добре.
Колко? - Пет.
Не щата. А момичета? - За какво говоря?
Колко си убил? - Това.
Да, това. - Да кажем 30.
Да говорим за реално число. - 30 е хубаво кръгло число.
Колко? - Не знам.
Как не знаеш? - Не водех отчет и това ме обърква.
Не разбирам какво те обърква.
Не съм уверен, че всички са мъртви.
Има няколко момичета, които удрях по главата и качвах в колата си.
Когато ги влачех в гората, се събуждаха, понякога в ръцете ми.
Понякога се връщах до колата да взема инструменти,
а те изчезваха в гората и не можех да ги намеря.
Прибирах се вкъщи. Гледах новините, но не чувах и дума. Нямаше новини.
Дали са избягали и сменили името си, за да не разкажат за случилото се,
боейки се, че ще се върна и ще опитам отново?
Или са умрели в горите? Не знам.
Значи може да са повече от 30?
След това има и пробни изпълнения. - Пробни изпълнения?
Много момичета, които преследвах, научих всичко за тях, набелязах място
отидох до вратата им, срещах ги на улицата и просто си тръгвах.
Защо?
Когато го правех, си задавах въпроса: "Ще убия ли това момиче?"
Понякога казвах "не" и не се връщах при нея.
Не разбрах.
Щом кажех "не" и не можех да си тръгна,
тогава можеше да ме хванат.
Даян Лийч.
Не можах да кажа "не".
Тя бе грешка. Не трябваше да убивам 12-годишно момиче.
Тя беше грешка? - Да.
А останалите? - Избор.
Не мога да ги нарека грешки, нали? И станаха 30.
Мога със сигурност да призная 30.
Защо всъщност съм тук?
Бил, прекарахме доста време заедно.
Не толкова, колкото другите.
Да, но ти знаеше през цялото време и се отнасяше с мен като човек.
Просто искаше да разбереш. - И още искам.
Затова си тук.
Всеки следовател получава два часа.
Имам още няколко разпита.
И когато всичко се изясни, с теб ще проведем разговора,
който си искал през цялото това време.
И какво ще ми кажеш?
Всичко.
Какво е това устройство?
Това ще запише всичко, което казвате вие и ние.
Нека да го изясним сега.
Знам, че имаш силни чувства към мен. - Не.
Може, но ако мислиш, че те мамя, кажи ми.
Ако знаех, че ще се мотаеш цял ден, нямаше да съм тук.
Добре.
Изпратен съм тук да говорим за Гранд Джънкшън.
Къде? - Ендвейл.
Да започнем с Боунтифул, Юта.
Трябва ми карта за това. - Юджийн, Орегон.
И след това ще продължим с Уест Лин и Корвалис.
Откъде точно, г-н Бънди,
сте взели тези момичета? - Моля?
В щата Айдахо има неразкрити случаи на изчезнали лица.
Нямаме представа кои са ваши жертви.
Има ли нужда, що се отнася до западния склон на Колорадо,
да се връщаме назад във времето преди 75-та,
може би дори до 68-а?
Не. Не съм ходил в Колорадо до 1975 г.
Трябва ми карта за това. Не ви ли казаха от офиса?
Опитваме да доставим картите. - Часовникът тиктака.
Ако искате да опишете района, аз го познавам доста добре.
Мога да опитам. Беше отдавна.
Това беше... Имаше много...
Тогава имаше много момичета. - Почистихте ли колата след това?
Не си спомням. - Ако сте карал със 100 км. в час
на юг за...
Не мислехте, че в този тест ще има математика.
Не. - Не, аз също.
Казахте, че е на север от Покатело? - Не знам как се казва.
Добре. Но там сте я удавили.
Не, удавих я в хотелската стая. И хвърлих тялото й в реката.
И какво направи? След като я уби?
Опитвам се да работя с теб. - Знам.
Виж... Мисля, че наближаваме обяд.
Добре. Да направим почивка за обяд. Ще продължим след това.
Протакаш. - Не, лъжа. Има разлика.
Какво стана с идеята да се откажеш от всичко?
Не го видя. - Какво?
Той я познаваше. - Какво? Глупости.
Как разбра? - Не знам.
Имаше нещо в начина, по който говореше.
Беше в очите му. Не знам дали са били гаджета,
но е имал връзка с това момиче. - Аз не го видях.
Защото не седеше срещу него. - Значи не си му казал...
Не исках да му кажа, че съм правил любов с мъртвата му приятелка,
точно преди да й отрежа главата.
Божичко.
Отивам на обяд.
Да се върнем на Гранд Джънкшън.
Мога ли да ви питам нещо? - Разбира се.
Познавахте ли я?
Да, познавай я. - Имах предчувствие.
Просто усещах емоцията.
Да.
Това е емоционален въпрос. - Разбира се, знам.
Ще ви бъда благодарен, ако не това не повлиява на разговора ни.
Нека преминем към Вейл. - Имам още няколко въпроса...
Вейл. - Карай внимателно.
Да.
Относно утре.
Имаш предвид това с Добсън. - Какво с Добсън?
Някакъв радио проповедник, телевизионен евангелист.
Каролин го подготви. - Казахме без медии.
Ще трябва да поговориш с Каролин.
Добре. Може ли да ми дадеш баща си?
Здравейте.
Не, днес не е по-лесно.
Да. Това е част от работата.
Сега си тръгвам.
Трябва... Трябва да тръгвам.
Добре. Ще се видим скоро.
Да. Добре.
Добре. Да, трябва да тръгвам. Чао.
Какъв е графикът за утре?
Имаш много лек ден. - Говоря за Добсън.
Няма да си нужен за това. - Всичко минава през мен.
Всички разпити трябваше да бъдат насрочени чрез вас.
Какво опитваш да направиш? - Давам на клиента си възможност
да разкаже своята версия.
И Добсън ще отправи петиция... - Той е човек с големи връзки.
Казахме без медии. - И той знае правилата.
Иска да говори с него. - Тед ще му каже каквото иска да чуе.
Той иска само реклама. - И ще му я дадем.
Д-р Добсън, това е специален агент Бил Хагмайер.
Агент. - Докторе.
Приятно ми е. Чувал съм много за вас. Вършите Божията мисия.
Направихме всичко възможно. Имаме много следователи,
които трябва да включим.
Имате два часа. Няма да ви задържам.
Каролин, ще проверя подготовката.
Донеси ми нещо за пиене. - Това беше грубо.
Колко ще продължи разговора с тази подготовка?
Това не се брои. - Как не се брои?
Това е истинска продукция. Не просто насочваш камера и снимаш.
Колко дълго? - Имаме заделени седем часа.
Седем часа?! - Да.
Той е виновен. Това никому няма да помогне.
Извинете ме.
Виновен сте за убийството на много жени и момичета.
Вярно ли е това?
Да, вярно е.
Тед, как се случи това? Върни ме в миналото.
Толкова много скръб, мъка и болка за толкова много хора.
Откъде започна? Как се стигна до този момент?
Това е част от трагедията на цялата тази ситуация,
защото израснах в прекрасен дом
с двама всеотдайни и любящи родители.
Аз съм едно от пет братя и сестри.
Но като момче,
имам предвид на 12, 13 години...
Извън дома, в местните
хранителни магазини и аптеки,
попаднах на лека порнография.
На лека? - Така я наричат хората.
И както ви обясних снощи, д-р Добсън,
като момчета, проучвахме задните улици,
страничните пътища и пътеките в нашия квартал.
И често хората изхвърляха боклука
и какво ли не, докато почистваха домовете си.
От време на време попадахме на стари порнографски книги
с по-твърдо, по-изразително и по-графично съдържание
от това, което виждахме в местния хранителен магазин.
И това включваше неща като детективски списания.
Те били свързани с насилие.
Да, искам да подчертая,
че това е най-вредният вид порнография...
Говоря от личен опит,
от труден, реален личен опит, за случаите, в които има насилие,
сексуално насилие, поради съчетанието на тези две сили.
Знам прекалено добре,
че това предизвиква поведение, което е твърде ужасно,
за да бъде описано.
Ние сме ваши синове и съпрузи,
и сме израснали в нормални семейства.
А порнографията може да достигне и да отвлече дете от всеки дом.
Тя ме изтръгна от дома ми преди 20, 30 години...
... от добро християнско семейство...
Доволен ли сте от интервюто? - Много.
Неговото послание ще се разпространи по целия свят
и ще спаси хиляди човешки животи и души.
А губернаторът? - Много ще му хареса.
Значи, ще говорите с него.
Губернаторът никога нямаше да го помилва.
Той е убиец.
Но сега може да се срещне с Господа с чиста душа
и необременено сърце.
Благодаря ви за невероятното преживяване.
Това ще промени живота на хората.
А сега ме извините, трябва да пресека улицата.
Имахме споразумение. Без преса! - Това е твърде важно.
Светът трябва да знае защо е убил тези момичета.
Беше ми приятно, Бил. - Здравей. Аз съм.
Трябват ми всички долу възможно най-скоро.
Днес във Флорида известен сериен убиец
прави поредица от признания в последния момент.
Тед Бънди се опитва да отложи екзекуцията си,
която е насрочена за утре на електрическия стол.
Вече е признал част от жестоките убийства, в които е заподозрян,
което донякъде успокоява семействата на жертвите.
Дженифър Стротър е била колежка на Джули Кънингам,
служителка в ски магазин "Вейл", за чието убийство Бънди е признал.
Бил. Да поговорим?
Защитата на Бънди настоява за изслушване за вменяемост.
Това е точно по сценария.
Губернаторът ще прати свои хора, които ще го обявят за вменяем,
както ги е инструктирал.
Тогава Каролин ще повика своя екип от специалисти, които...
Ще го сметнат за луд, все едно дали е такъв.
Все едно дали е такъв.
Ще разпитват служители на реда,
които са прекарали доста време с него.
Казваш, че аз ще реша дали той ще седне на електрическия стол.
Това е адски трудно, но да.
Този искаш да е президент. Бивш директор на ЦРУ.
Който знае как стоят нещата. - Абсолютно.
Свърши работата. - Свърши я.
Бил, познаваш Декър, нали?
Май се запознахте на конференцията "Престъпността в Америка".
Не си спомням.
Добър вечер. Тед Бънди има 13 часа живот
и използва тези часове, за да си спечели още време.
Малко след 14:30 следобед, дизелов двигател, който ще захранва
утрешната екзекуция, пристигна в затвора на Флорида...
Каза, че иска да направи нещо за семействата.
Нямаш много време за това.
Все още чакаме съда.
Продават се Бънди тениски. На тази пише: "Гори, Бънди, гори".
Продавач казва, че бизнесът върви. - Не печеля много от това.
Но разпространявам посланието.
А казват, че аз съм луд.
Губернаторът няма да се обади.
Това е краят, нали?
Губернаторът е намерил трима психиатри - добри психиатри.
Разпитват персонала и всеки, който е бил в контакт с теб,
питат дали са забелязали промяна в поведението ти последната седмица.
Това е добре.
И теб ще питат.
С кого си прекарал повече време през последните три дни.
И ако им кажеш, че не съм луд...
Ще бъда екзекутиран.
Това е най-вероятният резултат.
Трябва да се обадя по телефона.
Да, всички обаждания... - На майка ми.
Какво да й кажа, Бил?
Не знам какво... - Кажи истината.
Че се извиняваш. Казваш, че съжаляваш.
Напиши й писмо.
Не знам как да го напиша, Бил.
Добре. Да го измислим.
Вземи.
Молиш ме да направя нещо.
Просто започни със "Скъпа мамо".
Скъпа...
От колко време не си говорил с нея?
От три години. - Ще започнем с това.
Остават ти само няколко часа.
Какво имаше предвид?
Веднъж ми каза, че когато си готов, ще ме отведеш в дълбините.
Казах го.
Е...
Къде отиваме?
Доста съм уморен.
Мисля, че трябва да си отпочина малко преди сутринта.
Тед, каза, че искаш да признаеш, да кажеш истината.
Не можеш да се помириш с Бога, като криеш това в себе си.
Ако ме смяташ за приятел...
Ще те заведа на място,
на което никога не съм водил никого.
И ще говоря.
Тя е... красива.
Тя е... лъчезарна.
И много позната.
Баща й е болен.
Той влиза и излиза от болницата.
Чувам я да говори за това по обществен телефон.
Той има проблеми със сърцето.
Имам значка, която получих по обичайния начин,
значка на местната полиция.
А тази вечер...
Е пълнолуние. Тя изглежда изумително.
Тя е точно като момичетата от списанията.
Детективските списания. - Като двойница.
Приближавам я. Аз съм полицай Тед, полицай Тед Бънди.
Нещо се е случило. Тя пребледнява. "Тоест?"
Баща ти е получил инфаркт. Пратиха ме да те потърся. Колата ми е там.
Тя се втурва с мен. Всичко стана толкова бързо.
Няма време да забележи, че полицаят я качва в своя Фолксваген.
Отварям й вратата. Преди да осъзнае, че няма седалка - бам!
Ударих я по главата с ключ за гуми.
Тя е в безсъзнание. Не е ли красива?
Тъмната й коса беше разделена по средата.
Прекрасна е. Толкова много я желая.
Но не. Все още не.
Придържай се към плана. Само още няколко км.
Можеш да правиш каквото искаш.
Въздухът е студен. Кристалночист.
Сега сме там. Измъквам я от колата.
Влача я през гората до мястото, което съм избрал. Точно там.
Тя лежи там под лунната светлина.
Нейните извивки, кожата й, блузата й. - Виждам извивките й.
Всичко съм планирал... - ... да не те хванат.
Така не те хващат. Трябва ми инструмент от кола.
Зад гумата. Изхвърлям го, след като приключа.
Не използвай един и същ два пъти. Ще те хванат.
Не им позволи да те хванат с него. Знаеш къде да го хвърлиш.
... и я събличам.
Увивам примка около врата й.
И я навеждам.
И я събуждам с амоняк.
Тя се събужда и крещи.
"Моля ви, моля ви, не правете това."
Не плачи. Не плачи.
Просто мълчи. - Моля те, не прави това.
Изживявам всичките си фантазии.
Чукам я, докато...
Това е моментът. - Стягам примката по-силно.
Стискам й врата. Душа я. Тя се съпротивлява.
Тя се задушава.
Чувствам как се отпуска.
Прегръщам я.
И я обръщам.
И я целувам.
Поглъщам последния й дъх.
Тя знае.
Знае, че това са последните й мигове на земята.
И тя е моя. - Това е краят.
Тя е моя.
Излязохме да хапнем.
Но толкова късно нищо не беше отворено, освен бензиностанцията.
Благодаря.
Какво ти каза?
Специален агент. Екипът на губернатора ще ви приеме.
Мисля, че имаме всичко необходимо.
Добре. - Да.
Благодаря ви за отделеното време, агент Хагмайер.
Провалих се.
Никой не би могъл да го спаси след това, което е сторил.
Каролин...
Прибери се у дома при съпруга си, при децата си, и поспи малко?
Някой казвал ли ти е, че трябва да се прибереш при децата си?
Знам какво говорят хората.
Пазачите, всички.
За Тед и мен. - Хората говорят разни неща.
Знаеш ли какво мисля за Тед Бънди? Ще ти кажа. Мразя го.
Мисля, че го мразя повече от всеки друг, когото съм мразела.
Тогава защо го защитаваш? - Защото убийството си е убийство
и в крайна сметка всички трябва да носим отговорност за стореното,
включително аз, Тед и ти.
Независимо дали го осъзнаваш, тъкмо помогна да се натисне спусъкът.
Сега това е между него и Бога.
Просто казах истината.
Между него и Бога. Точно така.
Бог ли ти помага да преодолееш това?
Довиждане, Бил.
Той ме кара да лежа в зелени пасбища.
Той ме води край тихи води.
Той възражда душата ми.
Той ме води по пътя на правдата заради Своето име.
Да, макар и да вървя през долината на смъртната сянка,
не ще се уплаша от злото,
защото Ти си с мен, Твоят жезъл и Твоята тояга...
Погледни надолу и утеши сина си, Тед,
докато той се готви за последната си...
Не! Не!
Където твоето... - Господ на небесните войнства.
Той е владетелят на славата.
Не чувам нищо, по дяволите!
И ме възхвалява
Моята песен ще бъде...
Исках да кажа нещо. Докато все още мога.
Благодаря ти, че си тук, че си мой приятел.
Всички винаги искаха нещо от мен.
Бях важен клиент, още една тухла по пътя им към спасението
или име на корицата им, за да продадат книгата, но...
Но ти... всичко, което си искал от мен, е да те разбера.
И това е всичко, което е един приятел.
Някой, който иска да разбере.
Искат да вярват, че най-лошият човек на света е бил убит.
Знаеш ли?
Няма да дам на държавата удоволствието да ме убие.
Могат да ме погребат, но не могат да ме убият.
Виждаш ли тази химикалка?! Мога да си я забия в ръката.
Да ми изтече кръвта, преди някой да влезе.
Проучих го. Виждал съм да го правят.
И аз мога. - Мислиш, че не ти вярвам?
Искаш да взема химикалката и да те спра да се самоубиеш?
Няма да го направя.
Ако това е твоят план...
Но ти искаше да направиш добро, преди да умреш.
Направих всичко, което можах. Ти го каза.
Не всичко. Тези семейства
трябва да знаят, че си умрял заради дъщеря им.
Всеки един от тях ще повярва, че си умрял заради дъщеря му.
Ето защо трябва да умреш сутринта.
Това е за тях.
Какво ще се случи с мен?
Не знам.
Не мога да намеря каквото ми трябва. - Какво е то?
Четях тази шибана книга. Не знам. Не знам.
Това, което знаем, е, че ще умреш сутринта
и ще настъпи последен съд.
Как ще обясня всичко това на Бога?
Има нещо наречено разкаяние, нещо наречено покаяние.
Спасението трябва да дойде първо отвътре.
Няма да успееш да се измъкнеш с лъжи, Тед.
Седем дни!
Този шибан губернатор ми даде седем дни!
Можеше да са 30 или 60! Да имам време да направя нещо добро.
Да имам време да узная как да живея.
Но този егоистичен копелдак искаше да си закачи бележка на бюрото.
"Аз съм човекът, който изпържи!" Този копелдак!
Искат да ме убият за собствено удоволствие,
за да се почувстват по-добре, но не са по-добри от мен.
Не са по-добри от мен!
Защо, Бил?! Защо ми се случи това?
Чакай малко! Момент! Питаш ме, ще ти кажа веднага!
Колко от жертвите ти са имали възможността, която ти имаш, а?!
Да се подготвиш за смъртта, да се обадиш на майка си?
Дори не знаеш колко момичета са били!
Всички тези деца!
Всички деца, които умряха! - Повечето бяха жени...
Били са нечии деца, Тед! Ти си нечие дете.
Да.
Ядосан си ми, нали? - Да.
Мислиш, че трябва да ме убият, нали? Че е мой ред да умра.
Навярно е трябвало да го направят отдавна.
Трябва да се моля.
Г-н Хагмайер.
Време е.
Ще се видим ли там?
Да.
Получи ли това, за което дойде?
Знаеш ли защо го направих?
Защото си го искал.
Надявам се да те видя от другата страна.
Може би.
Щатски затвор на Флорида.
Съжалявам. В момента е зает.
Ще предам съобщението.
Виж, Бил.
Директорът покани едно семейство.
Да гледат? - Да.
И преброиха хората.
Трябваше да имам място. - Щатски затвор на Флорида.
Съжалявам. В момента е зает.
Ще предам съобщението.
Това е по преценка на директора.
Трябва да има голямо семейство. - Има.
Съжалявам. - Готови са, Пол.
Трябва да го придружа. Ще поемеш ли телефоните?
Да.
Щатски затвор на Флорида. - Там ли е Тед Бънди?
Съжалявам. В момента е зает.
Когато го видиш, ще му кажеш ли, че мирише на бекон?!
Домът на Хагмайер. - Здрасти.
Здрасти, татко. Много съм развълнуван!
Исках да ти разкажа нещо...
Това е страхотно.
Мама наблизо ли е?
Има още. Пиратите имат мечове.
Това е чудесно.
Ще дадеш ли телефона на мама?
Бил Хагмайер става шеф на националния център за анализ
на насилствени престъпления и помага за създаването на база данни
за профилиране на ФБР, благодарение на интервютата
с известни престъпници, много искат да говорят с Хагмайер,
поради добре известната му връзка с Бънди.
Сега е пенсиониран и живее във Вирджиния с Барбара Хагмайер,
съпругата му от 40 години.
Смятан е за един от най-големите криминални профайлъри в света.
Превод СИМЕОН ГЕОРГИЕВ
субтитри от YavkA.net ® 2025