Превод от Snow Queen Редакция - Ростислав Кирилов
Първото нещо, което трябва да знаете за Роуз, е...
Че тя не е съвсем човек.
Родителите й бяха хора, докато не попаднаха под синята светлина.
Оттук нататък става сложно.
Джаред?
Жътварите взеха мозъка на баща й,
но не сломиха волята му.
Той пожертва живота си, за да спаси Роуз.
Но имаше и един друг баща, който търсеше сина си...
Той я прие, като своя.
Нещо в тази синя светлина, караше малката Роуз бързо да расте.
Твърде бързо.
Преливането на кръв помагаше да се забавя,
но това не беше всичко, което бе наследила.
Нейната мощ позволи на всеки освободен Пилот на Земята
отново да бъде при семейството си...
Или да си създаде такова.
Следващите 10 години, Роуз и брат й преустановиха нашествието им.
Готов?
Докато Жътварите не разкриха най-мощното си оръжие - Армадата.
Казаха, че ще унищожат всеки останал жив само с един, единствен залп.
Имахме само един последен шанс да спрем това.
Червеният флот да проправи път и Роуз да ги удари с нейната сила.
Но в този момент тя се вцепени.
Никой не знае защо,
но беше достатъчно дълго всичко да се провали.
Един от нашите кораби попадна под кръстосан огън.
За да спаси Човечеството,
тя трябваше да убие хиляди от нейните хора.
За нея, цената на победата се оказа твърде висока
и Роуз загърби всичко.
Изминаха пет години,
откакто не сме виждали Жътварите.
А Роуз? Тя къде е?
Извинявай, скъпа.
Търся Роуз Корли. Виждала ли си я?
Това е често задаван въпрос в тези дни.
Добър вечер. Съжалявам, че прекъснах времето на приказките.
Търся тази дама, Роуз Корли.
Виждали ли сте я?
Ей, ти. Здрасти, как се казваш?
Кейт. - Здрасти, Кейт.
Не си ли я виждала наоколо?
Може да изглежда малко по-голяма. Може би и повече.
Не, напоследък, не... - Никога.
Не говоря на теб, Деденце.
Кое от двете? Напоследък или никога?
Знаеш, че наградата е почти милион.
Предостатъчно да се махнеш от тази дупка
и да отидеш в хубав, затворен комплекс.
Отваряй си очите на четири, Старче.
Задник.
Някой да е видял Роуз Корли. Това момиче?
Кев, проверил ли тези хора? - Правя го.
Добре, колега. - Търся това момиче.
Не?
Роуз Корли?
Разбра ли нещо? - Не, нищо.
15 години след нашествието.
Имам нужда от преливане, Докторе. И си тръгвам.
Исусе, какво по дяволите. Не си могла да избереш по-лошо време.
Дължиш ми едно преливане. - Влизай.
Не си се шегувала.
Гадният вирус се разпространява наоколо. Дъблин е под карантина.
Знам, временно е, но силно наситената с кислород
кръв изглежда забавя възпроизводството на клетките.
Само че става все по-зле.
Изгорената ти ръка.
Боя се, че постоянното преливане повишава риска от остаряването.
Мога да я заменя, както направих с Хона.
Как е старият началник. Държи ли се? - Не е много добре.
Трансплантът му е инфектиран от новия вирус.
Налага се да подменя крака му отново. Бедният стар мръсник.
Ако може, искам да си задържа ръката.
Не критикувай, преди да си опитала.
Съгласна, Докторе.
Нека ти покажа нещо.
Този тук, Рей, бе нашият пръв пациент.
Какви са симптомите?
Нивото на тироксин-хормона е високо и тялото се самоизяжда отвътре.
Разработвам антивирусно средство, но досега не съм виждала нещо подобно.
Защо го правиш? - Къде е момичето? Къде е тя?
Задният изход.
Успокой се!
За ежемесечна проверка ли си дошъл?
Стой на място.
Замръзни!
Трябва да престанем да се срещаме така.
Роуз Корли...
Рей, спри!
Не стреляй!
Роуз Корли...
Арестувана си.
Роуз? - Не ми пречи или ще арестувам и теб.
В какво е обвинена? Какво по дяволите става тук?
Целият град е под карантина.
Имаме още един "брониран син" в лазарета.
Трябва да затворим целия град.
Той намери ли те?
Баща ти.
Мислиш, че не знам кой е Марк Корели? - Не знаеш.
Знам, че той е прочутият основател на Съпротивата.
Вероятно щеше да е жив днес... ако ти не беше избягала.
Да вървим.
Добре дошла отново.
Дом, мил дом.
Ето тук.
Признавам, че се справи Ефрейтор. Добра работа. Пиенето е от мен.
Забрави портфейла. - Никога не го забравям.
Само, когато е твой ред да платиш.
Внимавай. - Не приемам заповеди от теб.
А ти си?
Полковник Оуенс.
Запази поздравите си. Ти повече нямаш звание тук.
Ти си най-доброто ни оръжие, Роуз.
Наистина ли мислиш, че ще те пусна да си отидеш просто така?
Мислех, че войната е приключила.
Аз я спечелих заради вас, но цената беше висока.
Има още едно нещо, по-трудно от победата във войната.
Да запазиш мира.
Много мъдро за възрастта ти.
Помниш ли Вайлет?
Да. Супер Ви?
Хубаво мастило.
В името на Съпротивата.
Това е приблизително всеки жив човек на Земята,
а това е всеки освободен Пилот.
В последните 5 години съжителстваме много или малко в мир.
Досега.
Пилотите умират, Роуз.
Това, което видя днес е само началото.
Скоро ще се възвърнат към биологичен си вид,
започвайки жесток лов на ресурси,
което означава, че отново ще изтръгват кървавите ни мозъци.
Сигурен ли си, че ще така?
Няколко изолирани случаи не правят Пандемия.
Вече изгубихме хиляди в Дъблин.
Ако в следващите 72 часа не намерим решение, следващият ще е Лондон.
Обаче, може би имаме едно.
Армадата?
Корабите им имат двигателно Ядро, възстановяващо технологията им.
Всички преобразувани от нас Пилоти, не са способни да
спрат нападението на три милиарда Пилоти, но Армадата може.
Ядрото й може да възстанови всеки Пилот на Земята от 100 години насам.
Но аз я унищожих преди 5 години.
Погледни по-отблизо.
Ядрото й се е затворило точно преди сблъсъка.
И ти знаеш къде е отишло?
Ние разбихме цялата им база от навигационни данни
и проследихме обратния й път до този свят.
Наричаме го "Кобалт Едно".
Всеки въпрос, който сме си задавали... Откъде са?
Кои са? Какво наистина искат?
Всички отговори се намират на тази сияеща синя скала.
Единственият начин да можем да защитим нашият трудно извоюван мир,
да осигурим бъдещето на цялото Човечество,
смесено или нещо друго, е да отидем там.
Предприемаме на първата пилотирана мисия до "Кобалт Едно"
и искаме да се присъединиш към нас.
Събрахме екип. Най-добрият, който от нашата планета.
Вече познаваш Леон от "Специални операции".
Отсега нататък той ще бъде личният ти ескорт.
Този, Зи, разби навигационната им мрежа.
Благодарение на него можем да изминем 5000 светлинни години за един ден.
Полковник Оуенс. Бивш морски тюлен, специалност "снайперист".
Понякога може да бъде доста гаден, но не
бих предпочел никой друг, да ми пази гърба.
Коя е тази? - Алекси. Съпротива от Източна Европа.
Добра е в откриванета, проследяването и унищожението на цел.
Тя можеше да намери игла в пословичната купа сено
и го правеше без угризение на съвестта.
Каква е моята роля във всичко това?
Нужна си ни, за да демонтираме Ядрото.
Никога не съм го правила, Редфорд.
Това е първата ни мисия до далечна планета.
Много са новите неща за нас. Ще имаш необходимата ти кръв,
за да поддържаш силите си на 100%.
Какво? Държиш ги отделно.
Изглежда, те самите го предпочитат,
но на теб ти намерихме съквартирант.
Трент?
Оставям те с него.
Пази се!
И аз се радвам да те видя. - Блудната сестра се върна.
Тук мирише на Пилотски бордей.
Аз? Ти си като клошар. - Нима? Май не си се къпал година.
Какво е извинението? - Аз... Зает съм.
Над какво работиш? - Не е твоя работа... Не...
Имаш ли нужда от помощ? Имам си палци.
Кучи син.
Ти ги нарече така, когато бях там.
Чух, че си била у дома. - Да, мисля, че в Ел Ей беше добре.
Само добре? Какво не ти е наред?
Можеше да дойдеш и ти. - Престани.
Не се дръж, сякаш не си бил поканен.
Това ме подсети за теб и татко.
Роуз. Минаха 5 години.
Трент, търсих го навсякъде, но...
Той каза, че ще те върне,
или опитвайки се ще умре.
Време е да го пуснем да си отиде.
Не мога. Моя е вината, че го няма.
Как можа да го кажеш? - Не мога да се откажа от него.
0 А от мен? Работиш за хора, които ме преследваха.
Не можех да дойда и да кажа "Здрасти".
След 3 дни ще се сбогуваме. Мамка му.
Съжалявам. Не мога да си представя какво е ти било на теб.
Да стана отново син? Доста е гадно.
Действително ли мислиш, че мисията на Редфорд ще проработи?
Не и без теб.
Не, че не искам да помогна...
Тогава какво?
Не знам дали изобщо ще мога.
Всеки път, когато използвам това... Плащам цената.
Или по-лошо, някой друг го прави.
Може би ще е по-добре, ако ме няма.
Не.
Никога.
Защо винаги си влажен? - О, за Бога.
Залавяй се за работа.
Роуз винаги знаеше. Такава е Роуз.
Защото обещах. Знаеш ли какво значи това?
Означава, че каквото й да се случи, няма да позволя нищо да те нарани.
Обещаваш ли?
Да, хлапе. Обещавам.
Добро утро, Спяща красавицо.
Генералът иска да те види. - Защо? Къде е Трент?
Той е с другите и те чака.
Не ми пука. Трябва да се изкъпя.
Разкарай се. - Ще бъда отвън.
Добре.
Предполага ли се, че ще ме придружаваш навсякъде?
За това се писах доброволец.
Родителите ти трябва да се гордеят с теб.
Всички не са специални като теб, нали?
Къде са резервоарите? - Ще пестим енергията.
Няма да носим друг товар. - Не се знае кога
булдозерът може да е от полза.
Генералът ще те информира на мостика.
Става все по-добре и по-добре.
За тези, които не са служили с нея или са живели в подземията,
Роуз е благословена с дарба да взаимодейства с тяхната технология,
и да я неутрализира.
Срещала се е с Армадата и има опит и познания за мишената ни.
Да й позволим да ускори мисията ни, възможно повече. Зи?
Първо най-важното. Колко пъти сте пътували през времеви Тунел?
Пътували сме до Луната. Марс...
Спрямо предстоящото, това е като разходка в парка.
Няма да е лесно. - Никой не говори на теб.
А сондите? Успешни безпилотни мисии до Кобалт?
Изпратени са. След 5 години, ще получим сигнала.
Освен навигационни холограми няма повече информация за планетата?
Когато отидем, ще сканираме планетата със сателитна сонда.
Ами ако налетим на Жътварите? - Ще се смесим с тях.
Ще върнем на кораба стария му син цвят, както и Пилотите ни.
Трент и Вайлет ще имитират изоставен кораб, връщаш се у дома.
Добре, успокой се.
Щом се скачим, екипът ти ще проникне в кораба,
ще намерите и вземете Ядрото, а след това,
светкавично изчезваме от там.
Това ли е? Само това ли ще кажеш?
Половинчат план. - Да, в най-добрия случай.
Мисля, че наистина е добра половина.
Симулирали сме тази мисия, приблизително 500 пъти с 90%...
Симулацията не е реалността. - Затова си ни нужна.
Не мога да обхвана цяла планета. - Това не е война. Това е обир.
Няма да се правим на герои. Ще им оставим другите 10 планети.
Отиваме там за едно, единствено нещо.
Ядрото. - Само ти можеш да го намериш.
Достатъчно. Полковник, отведи ги на мостика.
Сър. Да вървим.
Трябва да има и по-лесен начин.
Роуз.
Ние сме единственият начин.
Знам, че далеч не е идеално, но сме изправени пред унищожение.
Всички трябва правим невъзможното.
А ако не мога?
Ти спаси всички преди. Когато му дойде времето,
знам, че ще направиш да се гордеем.
Можем да го направим.
Кога тръгваме? - Веднага щом кажеш "ДА".
Какво, по дяволите, чакаме?
Минаването през Тунела е много опасно.
От натиска, до въртящите се стени. Най-безопасно е,
ако останеш тук, в центъра на кораба.
Или какво? - Ако се доближиш
до стените, ставаш част от тях.
Завинаги.
Вратите ще се отворят след 24 часа. Опитай се да си починеш.
И Роуз, стига да свършим работата, ти и аз ще се погаждаме добре.
Време е да сменим цвета.
Замени червеното със синьо.
О, по дяволите, не.
Оуенс! - Заключени сме заедно за 24 часа.
Това е огромна грешка.
Леле.
Добре ли си? - Не, не съвсем.
Е, добре. Това не е и моята идея за приятно прекарване.
Чакай... Гледаше ли ме, докато се преобличах?
Какво? Не. Бях в тоалетната.
Да, бе, да.
Войниците казаха да тръгнем, преди да се стъмни.
Ами тогава, по-добре е да тръгвате.
Няма да си тръгна без теб.
Прекарах 10 години, криейки се и живеейки сред боклуци.
По-скоро ще дочакам края тук, със слънцето осветяващо лицето ми.
Мислех, че съм ти казала да напуснеш.
Здрасти, Докторе. И теб ли те изгониха?
Успях да се промъкне Хона тук, точно преди карантината.
Защо? Болен ли е или има нещо друго?
Вкарай го вътре. Хайде.
За какво ти е цялата тази кръв?
Нещо като Дракула ли си или...
О, не, чакай. Вампирите не остаряват.
По-скоро си нещо като извънземното дете,
в тялото на Том Ханкс, нещо като сделка, нали?
Никога ли не си гледала "Големият"? Това е класика.
Нямам представя за какво говориш.
Не помниш какво беше преди да дойдат те?
Родена съм на Космически Кораб, генийче.
О, да. Вярно. Разбира се.
Колко голям беше, когато дойдоха?
Бях в гимназията.
Предишната нощ, мама ни хвана, пушейки марихуана със сестра ми.
Затвори ни в мазето до живот.
Не знам как си оцелял толкова години като тийнейджър.
Това беше единственият път, когато се радвах, че израснах страшно бързо.
Бих дал всичко, за да се върна.
Никога няма да видя мама отново.
Сестра ми, Изи, и аз се озовахме на гарата.
Отидохме в подземията като повечето хора.
Без много храна и още по-малко информация.
Спомням си само страха.
Бях уплашен,
мислейки, че един ден ще ни намерят,
докато моята сестра ми каза за това странно
малко момиче с искрящи червени очи, което може да ги победи.
А сестра ти? Къде е?
Тя е...
Беше малко по-голяма от мен.
Когато започна Съпротивата, тя се записа в нея.
Тя не беше нещо специално. Не беше като теб,
но тя свърши своята част.
Плати цената.
Що се отнася до мен, никой не може да стане толкова специален.
Как беше "медения месец", сладурчета?
Успяхте ли да поспите? - Не съвсем.
Генералът иска всички на мостика.
Мисля, че ще ви хареса да видите това.
Току-що влязохме в орбита.
Дами и Господа, добре дошли на Кобалт Едно.
Още няма следи от Жътвари.
Зи, Алекси, изпратете Дронове за някакви сигурни данни за това място.
Останалите, отиваме на долната палуба.
На мостика ще останат само Пилотите.
Ей. - Да...
Не умирай, става ли?
Разбира се. Ще запомня. Не умирай.
Трябва да си сложите коланите.
Пускам Дроновете.
Готов ли за това, войнико. - Да, госпожо.
За това ми плащат големите пари.
Имаме входящ сигнал.
Не локализираме нищо. - Това е голямо и се затваря бързо.
Следи скоростта. - Разбрах.
Мамка му.
Дръж се.
Казах ти. - Не ми помагаш, госпожо.
Състояние? - Повреди в системата.
Трент, забеляза ли кораба? - Да, Сър.
Преследва ли ни? -Насочва се обратно към пръстена.
Какво, по дяволите, става?
Чакай... Никой не управлява кораба.
Заседнал е на орбита. - Каквото и да е то.
Това е много странно.
Губим мощност.
Ядрото, май се забавя. - Забелязахме.
Трябва да кацнем.
Съсредоточете се, хора.
Този път плавно и леко.
Да, лесна работа.
Готови за сблъсък. Мамка му.
Всички ли са добре? - Да.
Да. - Да.
Не ми благодарете всички наведнъж.
Отпусни се, войнико.
Нашето Ядро е разбито при приземяването.
Резервните генератори ще поддържат комуникациите ни за 24 часа.
След това...
Половин план. - Но най-добрия.
Начинът да се доберем до дома е Ядрото на Армада.
Алекси. Позицията ни? - На 10 клика от
Армадата сме. Няма признаци на живот.
Гравитация, малко по-голяма от земната.
Ще ни трябват 6 часа за двупосочно пътуване.
Пригответе екипа си, Полковник. - Да, Сър.
Да тръгваме. Хайде!
Ние сме на ход.
Работила съм над ваксина откакто се появи вируса.
Необходимо още малко време да тествам серума.
Тоест, можеш да спреш всичко това?
Може би.
Ако мога да спася Хона,
има възможност да спася всички.
Атакуват карантинираните. - Смятах, че имаме повече време.
Колко още време ти е нужно? - Не ти е мястото тук, хлапе.
Знам, че имаш оръжия, Грант. - Недостатъчни за това.
По средата сме на най-голямото пилотно разрастване на Земята.
Няма смисъл да бягаме.
Ако можеш да ги задържиш до сутринта...
Може би ще имам една доза.
За какви оръжия говорим?
Телата им са бронирани.
Целете се в очите. - Ако помръднат, убий ги.
Побързайте. Пускаме синята светлина.
Момчета, тези костюми майтап ли са? - Повярвай ми. Ще ти е нужен.
Първо намушкваш, а после питаш.
Имате ли лиценз за тези?
Чакай, това да не е...
Специална модификация от Голямото момче.
Също като татковия.
Но по-добър.
Стреляй в движение. - Добре.
Заредете. Готови за стрелба, отряд Алфа.
Ще се справим.
Време е за шоу.
Вайлет остава тук, за да пази мостика.
Зи и аз ще ви наблюдаваме от долната палуба.
Атмосферата на Кобалт е като на техните кораби.
Можем да дишаме, но при по-малко кислород,
така че по-добре не бягайте. Но и не се бавете.
Ако не се върнете до 12 часа, Лондон ще бъде заличен от картата.
Значи без пришпорване.
Да...
Без пришпорване.
Ти водиш, човече. Планетата няма да ти причини вреда.
Май наистина го правим, а?
Смърт или слава, Ефрейтор.
Ще се видим скоро, Зи.
Моля. Настоявам.
Всичко е чисто.
Как е сигналът ни, Зи?
Ясен и висок, отряд Алфа.
Още няма признаци на живот. - Музика за ушите ми.
Много стилно.
Не е напълно противна.
Не разговаряйте напразно.
От тук.
Какво беше това?
Само здравословен страх от тъмното.
Как е възможно цялото това място да е пусто?
Може да са заминали. - Тогава, защо Армадата е тук?
Може доста да сме я повредили. - Как ще се върнем у дома?
Колко пъти трябва да ви напомням?
На мисия под прикритие сме тук. Така че затваряйте си...
Свободно ли ще действаме?
Ако нещо помръдне... Изгори го.
Дотук с твоята мисия под прикритие.
А ако...
Нищо не помръдне?
Не бързай. Не е краят на света.
Точка за придвижване - тази каверна. Следват три клика до Армадата.
Добре. Да вървим.
Пази си гърба.
Стой наблизо.
Как е сигналът ни? - Оуенс има смущения.
Проклятие.
Роуз...
Оуенс? - Да.
Мисля, че знам защо това място е пусто.
Това е гробница.
Мамка му.
Движение на северната стена. Два знака.
На място. Тук има още някой.
Нещо ново. Ще разбера какво.
Довери ми се. - Трент, чакай!
Формация! Къде отива?
Какво ти каза? - Това не са Жътварите.
Още двама на южната стена!
Които и да са, те ни обкръжават.
Зи, кажи нещо?
Зи! Проклятие.
Чакай! Може да уцелиш Трент.
Трябваше да е във формацията!
Мамка му. Движете се!
За Бога.
Щях да те убия, Трент.
Ударил си нещо...
Какво е това?
Не знам.
Какво става, момчета?
Някакъв вид маскировка.
Алекси?
Зи?
Опитай отново, Зи. - Какво става?
Зи? Няма го. - Къде е отишъл?
Какво значи "няма го"? - Той още е жив.
Стойте "гръб в гръб". Стойте във формация.
Отрязани сме.
Няма видео и радио. - Какво? Всичко ли?
Чу ли това?
Алекси!
Оуенс! - Стреляй!
Добре съм. Наред съм.
Погледни!
Какво по дяволите...
То не ни вижда.
Видя ли това? Видя ли какво са станали?
Гадни мекотели.
Роуз!
Прииждат!
Вземи Роуз! Ще ви прикривам!
Мамка му.
Използвай дарбата си. Сега!
Мамка му, нещо не е наред. - Е, просто страхотно.
Майтапите ли се с мен!?
Алекси, чакай!
Алекси!
Казах ти да си наблизо.
Тези са мои.
Гадни извънземни.
Ставай!
Алекси! Дръж се! Дръж се!
Кракът ми... - Добре, само дишай.
Кучи син. - Хайде. Трент ще те носи.
Ще те измъкнем, разбра ли?
Алекси, хайде. Ще се справим.
Кажи на Зи, че ще го чакам.
Ще му кажем. Трябва да тръгваме.
Не! Няма да я оставим, Оуенс. Няма.
Няма да я оставим тук. - Решението не взимаш ти.
Моля те. Тръгвай.
Алекси, съжалявам. - Ти го заслужаваш.
Продължавай.
Отиди за него.
Върви! - Хайде, Роуз. Да вървим! Движи се!
Движете се!
Намери прикритие!
Нещо се е случило с нея.
Още не знаем какво. Може да е всичко.
Какво става с Дрона?
Загубихме връзка с него при сблъсъка.
Но може да го рестартирам от стартовия отсек.
Добре, направи го.
Роуз.
Добре ли си?
Да. Добре съм. Благодарение на теб. А ти?
Още съм жив. - Да вървим. Добре, хайде.
Искаш ли да обясниш? - Веднага ли?
Имам един мъртъв войник, втори, който не се подчини на директна заповед,
трети, който не може или не желае да си върши проклетата работа.
Вкара ни в засада. - Ей, Затваряй си черупката!
Ти избяга! - Той се опита да ни защити.
Не мога да ти благодаря! Трябваше да направиш
едно нещо и отново се вцепени и умря добър войник.
Тя не знае, нали?
Какво да зная?
Сестра му беше на кораба, който унищожи.
Сега ще те попитам за последен път.
Можеш ли да си вършиш работата или не?
Мамка му.
Кога за последен път използва силите си?
Преди месец?
Година?
От Армадата?
Откакто сме тук, нещата просто изчезнаха.
Какво значи "изчезнали'?
Боже. Ако не можеш да го направиш... - Знам какво е заложено, Оуенс. Ясно?
Не се страхувам да умра за това.
Тази...
Дарба...
ме е убивала през целия ми живот.
Представям си още един изстрел.
Така че, нека се брои за нещо.
Лакти надолу и навътре.
Никога не съм им била фен.
Нямаме шанс без ваксината ти. - Ще видим.
Инжектирах Хона с половин доза.
Всичко, което можем, е да чакаме.
Опитай.
Грант!
Махайте се!
Ей! Тук съм!
Яж това!
Грант, не!
Докторе, ела и го инжектирай!
По дяволите. Нужна е по-висока доза.
Грант Не, не, не. Грант, Грант, Грант. Моля те, моля те.
Слънцето е върху лицето ми, нали?
Пусни го да си отиде.
Трябва да се движим. Сега.
Влизай отдолу.
Ето я и нея.
Корабът Армада.
Ей, какво правиш?
Дай ми само минута.
Прикривай я.
Какво е това?
Изглежда човешко.
Може би е от някоя наша сонда.
Ще го сканираме при нас.
Леон... Аз не мога. - Просто го забрави. Разбра ли?
Не мога.
Иска ми се да мога да обясня защо се случи това.
Но...
Това, което казах за сестра ти...
Приближават се!
Мамка му.
Бягайте към този осветен участък!
Тичайте! - Сега!
Стойте в светлината. Не се движете. Доверете ми се.
Бързай, Трент!
Те не могат да виждат на светло... Така мисля.
Мислиш или знаеш? - Мисля.
Прецакани сме.
Това проработи.
Кучи син. Това трябва да е залезът.
Е, това беше живот за кратко.
Зареди, Ефрейтор.
О, мамка му. Мамка му.
Дроновете ни идват.
Да тръгваме! Да се затичаме за него! Да тръгваме.
Какви са тези неща? Пилоти?
Може би нови видове.
Мутация.
Да ги изтребим.
Това е за Алекси.
Отвори вратата. - Заемам се.
Вървете, вървете!
Вървете!
Вратата е заключена.
Аз ще водя. - Внимавай, Трент.
Винаги. - Изглежда няма никой вкъщи.
Ако всички Пилоти са болни от бяс, какво е станало с Жътварите?
Мислиш, че и те са се разболели? - От тук. Да вървим.
Ето го.
Ядрото е тук. - Прекрасно.
Да го отворим.
Ти си на ход.
Ей, Голям грознико.
Ако аз...
Ако ме няма вече, обещай ми, че ще довършиш това.
Роуз.
Без значение какво.
Обещавам. Без значение какво.
Какво стана? - Някой взе Ядрото и ме блокира.
Роуз?
Добре ли си?
Какво, по дяволите, става с нея? - Връща се към естеството си.
Не мога да я открия. - Няма значение.
Ядрото е някъде там, долу. - Глупости.
Няма да тръгна без нея.
Успокой се. Намирайки Ядрото, имаме по-голям шанс да намерим Роуз.
А, ако се опита да ни спре отново?
Ти обеща. Помниш ли?
Добре, ще го направя,
Върви да я намериш.
Извън мрежата са.
Знаех си, че не можем да им вярваме.
Нямахме детайлна информация, нали? - Спри. Късаш ми сърцето.
Това е техният свят. Нека те да свършат мръсната работа.
Никой няма да се измъкне, без да се изцапа, хлапе.
Чаках те.
С подлост погуби Жътварите,
като зарази дома ни.
Сега идваш да ни довършиш.
Но нямаш представа, какво предизвиква.
Няма полза да се съпротивляваш.
Ти еволюираш в това, което винаги е трябвало да бъдеш...
Най-после си у дома.
Роуз, хайде.
Взех Ядрото.
Да вървим.
Дръж.
Тъпак.
Роуз, можеш да победиш това.
Или аз да победя това в теб.
Престани. Това съм аз.
Роуз.
Аз обещах.
През цялото време.
Всичките ми съмнения.
Целият ужас.
Това беше ти.
Ти ми принадлежиш.
Не можеш да се бориш срещу същността си.
Знаеш ли какво? Прав си.
Не дойдох тук да ви унищожа,
но го исках.
Добре ли си? - Перфектно.
Да вървим.
Роуз?
Мамка му.
Как го направи? - Спрях да се боря със себе си.
Но се чувстваш добре, нали?
Защото, нали знаеш, защото харесвам, в смисъл, ти изглеждаш... страхотно.
Къде е Ядрото?
Точно тук е.
Изпълних обещаното.
Удряш като момиче. - Като същото, което ти спаси задника.
Ти го направи. - Ние го направихме.
Прегръдките - по-късно. Да вървим!
Хайде, движете се
Трябва ми минута да отблокирам това.
Прикривай ни.
Време е да си изцапаш ръцете.
Отмъщението на кучката.
Хайде.
Грешен избор, Ефрейтор.
Мамка му. Трент! Лягай долу!
Той взриви люка. - Вероятно с гадините върху него.
А другите? - Може само да се молим за тях.
Но да благодарим на Бог, че взе Ядрото.
Съобщете за него у дома.
Ти си знаел...
Роуз, съжа...
Не смей...
Грант е мъртъв. Серумът е катастрофа. Обкръжени сме.
Какво трябва да направим?
Ще се бием до самия край. Както направи Грант.
Да стигнем до Хона, преди да са дошли.
Чакай. Добре. Тръгвай.
Здрасти, дами. Какво сте намислили?
Бързо!
Върви!
Действително ли този серум действа?
Повярвай ми изненадана съм, колкото теб.
Прикрий входа.
Вземи каквото ни е нужно.
Това и ще направя.
Да се махаме оттук.
Никакво уважение към науката.
Как е той?
Ти също не изглеждаш добре, Роуз.
Моля те, позволи ми да ти помогна.
Зная, че ти е нужно.
Махни я от тук.
Инжектиране...
С какво ги е инжектирал той?
Не знам. Всичко, което знам, е че искат Ядрото
и ще направят всичко възможно да го вземат.
Защо? Не се подигравай с мен.
Това е някакво оръжие.
Може да заличи всеки Пилот от лицето на Земята.
Кучи син.
Тогава защо ни помагаш?
Защото, знаех...
Дълбоко в душата си знаех защо тогава се вцепени.
Защо в този ден умря сестра ми.
Знаех, че не можеше да ги унищожиш, защото са част от теб.
И те мразех заради това.
Но това чувство е просто... То е лесно.
Но, знаейки коя си в действителност... Сега е сложно.
Да.
Да, така е.
Ако не отидем преди Оуен, ще заседнем тук.
Заради теб.
Какво искаш? Да литна? - О, можеш ли?
Сериозен съм, Роуз. По-бързо, иначе ще бъдем...
Чакай. Видя ли това?
Същото има и на нашия кораб. - Тук са резервоарите.
Не мърдайте. - Добре, ще те чакаме тук.
Сестра ти трябва да усвои начина на общуване.
Ще те убия. - Направо ме убиваш.
Мамка му.
Роуз, имаш си компания!
Проклятие...
Предполагам, че това е то.
Ей, хайде! Върнете се тук! Тука!
Браво, момиче.
Не е лошо за човек. - Най-накрая тя е впечатлена.
Има ли някой от моя размер?
Не.
Дръж се здраво там, Трент.
А аз? - Идвам.
Това е изтощително. - Така ли? Да си разменим ли места?
Нахалник.
Леле! Добре.
Искаш ли да...
Просто се хвани за нещо. - Добре. Съжалявам...
Не за всяко нещо.
Справи се добре, войнико.
По дяволите. Направи невъзможното.
Какво стана с другите? Алекси?
Зи, увери се, че този човек ще си почине.
Ще държа това тук.
Дали това се движи по-бързо?
Исусе.
Това не е била сонда.
Било е бомба.
Сенчестите създания...
Пилотите се връщат у дома.
Трент.
Всичко е свързано.
Те не са просто умрели...
Отмъщението на кучката!
Били са отровени.
Радфорд.
Този кучи син.
Да го хванем.
Вайлет. Трябва веднага да инсталираш това.
Да, Сър.
Трябва да сканирам за заразяване.
Добре съм. Чувствам се добре,
Така е по Протокол, Оуенс.
Ядрото на Армадата е по-мощно, отколкото предполагахме.
Издигни ни до височината за стрелба.
Закъсняхме.
Да им дадем от собственото им лекарство.
Изкушаващата синя светлина? - Не.
Това не е жътва,
а изтребление.
Беше ми приятно да съм с теб, Роуз.
Хвани се за нещо.
Дръж се!
Сега аз съм смъртта.
Унищожител на светове.
Определи курс за дома.
Пусни двигателя веднага щом излезем от пръстена.
Дръж се! - Държа се!
Роуз... Ние сме в космоса.
Знам.
Ето го.
Какво смяташ да правиш?
Това проработи. Приближаваме се!
А Трент? Как загина той?
За какво е това?
Опитвам се да разбера, следите от кръв на Пилот, с висок
тироксин, в тялото ти, както при болните Пилоти на Земята.
Ако не те познавах, бих си помислил, че произлизат от същия източник.
Всичко ти се получи. Това е!
Върни ни на кораба, Роуз!
Върни ни!
Копеле гадно.
Роуз?
Да отидем в лабораторията. Там има малко кръв.
Харесва ми прическата ти.
Очевидно не трябваше да е така.
Генерале! - Зи.
Не виждаш ли, че са компрометирани?
Той не от най-опасните. Просто погледни нея.
Не го слушай, Зи. Лъгал е от самото начало.
Бомбардира Кобалт, преди да дойдем тук.
Пуснал е същият вирус, като този у дома.
Знам го, имам доказателство.
Застреляй ги, и ще го пратя на Земята. - Пробвай се.
Половината вероятно ще ме нарекат "герой".
Или пълен боклук.
Това беше грубо.
Не!
Проклятие! - Избра грешната страна, Роуз.
За какво? За геноцида?
Вирусът беше замислен да умъртвява безболезнено Пилотите.
Хуманно.
Трябваше да проработи,
затова пусна в собствения си заден двор,
но нямаше представа какво си направил, докато не стана късно.
Благодарение на теб, ще поправя грешката си,
като изкореня всеки от тях и спася Лондон.
Точно навреме за чая.
Сега мога да върна Земята отново на Човечеството.
На истинското Човечество.
Знаеш ли какво?
Ще трябва да се биеш за това.
Стой долу.
Какво става, Генерале? Страх те е да се биеш за себе си?
Не и, ако не трябва да го правя.
Към главния път? - Стегни се.
Вече не сме в Канзас.
Трент, не! Трент, спри.
Бори се.
Спри.
Върни се при мен.
Не можеш да се бориш срещу същността им, Роуз.
Това никога не е бил Трент.
Или Вайлет.
Те са отвратителни!
Нещо, за което аз и баща ти никога не постигнахме съгласие.
Трябваше да го премахна.
Както и теб.
Ти, евтино копеле!
Време е да си платиш, Ефрейтор.
Махай се от пътя ми.
Ти разруши дома ни. Сега е мой ред.
Няма да напуснеш тази стая. - Ядрото на ще ни върне у дома.
Тръгвайте! Веднага!
Отвори!
Роуз! Върви!
Вайлет! Отвори проклетата врата! Това е заповед!
Отвори!
Вайлет!
Трябва да вървим, Роуз. Хайде. - Не!
Ако се добере до Ядрото, ще убие всички на Земята.
Роуз!
Ако ти оставаш, аз също оставам.
Вайлет трябва да ни вкара в Тунела.
Вземете Трент и се махайте оттук. Веднага!
А ти?
Аз сама трябва да довърша това.
Полека сега, Голямо момче. Полека.
Трент, чакай! Това ни си ти.
Не!
Трябва да откажеш да си такъв!
Трент! Знам, че си там!
Хайде, съвземи се, приятелю.
Трент! Трент!
Дръжте се!
Роуз!
Не се пускай!
Роуз.
Роуз, съжалявам.
Не!
Трябва да... Аз ти обещах.
Трент. Остани с мен.
Ще се оправиш. Ще се оправиш.
Добре. Като нов си.
Звучи зле, но...
Наистина не съм гледал на тях като на хора.
Само като на врагове.
Напомняне за всичко, което изгубих.
Но сега?
Сега обаче виждам, брат желаещ да даде живота си за своята сестра...
И глупак като мен.
Да. Е, мисля, че и той те харесва.
Смяташ ли?
Ти си още жив, нали?
Добра идея.
Колко далеч сме от Лондон? - Вайлет?
Почти стигнахме. - Трябва да побързаме.
Закъсняхме. - Какво ще правим сега?
Как ще спрем всички?
Остави това на мен.
Как, по дяволите, го направи? - Коя част?
Всичко. - С твоя серум и моя кораб,
имаме предостатъчно мощ да излекуваме всеки.
Предполагам, че сме равностойни. - Предполагам, че е така.
Вижте се само, всички сте помъдрели.
Чакай.
Къде е Грант?
Искаше ми се да е тук, за да види това.
Историите, които разказваше.
Сега е твой ред.
Хайде, имам нужда от две питиета едновременно.
Приятели.
Докторът каза, че ще свикне с тялото си за 2 седмици.
Ето го новия и доказано такъв, Трент Корли.
Да. Това е унизително.
Изглеждаш добре. - Изглеждаш великолепно.
Как успя да станеш още по-грозен? - Семейна черта.
Ей, хора. Погледнете това.
Хакнах личните файлове на Радфорд.
Какво е това? - Затвор,
в който държи всичките си врагове.
Без майтап.
Включително и баща ти.
Вайлет, установи нов курс.
Да, Капитане. - Казах ти.
Да. Но татко ще бъде толкова ядосан.
Превод Snow Queen. Редакция - Ростислав Кирилов
Yavka.net