ПРИКАЗКА БЕЗ КРАЙ ІІІ
Съдбовните планини. Най-високата точка в цяла Фантазия!
Тук в тайнствена кристална пещера, старец живущ в недрата на Странстващата планина,
записва "Приказка без край".
Сега какво? - Сега какво? Какво сега?
Поспрете за миг! Опитвам се да разбера!
Ще бъде ден, когато писаното на ръка, ще започне да се държи странно!
Което ще направи невъзможно, написването на "Приказка без край"!
Това ще е и знакът, че Гаднярите са дошли!
Злата сила се настани първо в младите хора, които се отказаха от книгите и четенето!
За да бъдат спрени Гаднярите, дори и временно,
светът се нуждае от определен ненаситен млад читател,
с голямо въображение, и необикновена смелост.
Никол?
Списък с книги, според десетичната класификация на Дюи. Виж в каталога...
Аз сам този, който шътка тук, млади човече!
Шъткането е работа на библиотекаря, не на някакво сополиво малко хлапе!
С коса, приличаща на задника на таралеж.
Г-н Кориандър!?
Г-н Кориандър не ме ли помните? Аз съм Бастиян! Бастиян Балтазар Букс.
Бастиян? Но какво е станало с теб?
Трудно ще ви обясня.
Сега виждам... А защо си толкова далеч от дома?
Не си в училищния отбор по хокей, нали?
Не, преместих се. Всъщност това е новото ми училище.
За съжаление...
Разбирам...
Стой тук, докато удари звънеца. Не повече!
Или ще закъснееш, още на първия си учебен ден.
Островът на съкровищата!
Спомням си тази книга от книжарницата!
И останалите ли са от нея?
"Приказка без край"!
Това е абсолютно забранена книга, от сега нататък!
И не може да се взима от библиотеката!
При каквито и да е обстоятелства!
Но тя продължава... - Разбира се, че продължава!
Всяко движение, което направиш, е част от твоята история...
Запомни това, когато отново си вреш носа в тези работи.
Трябва да взема още неща от колата. А ти закъснееш ли от първия ден, ще си платиш!
ГАДНЯРИТЕ
Година след второто посещение на Фантазия, бащата на Бастиян най-накрая открил
жената, за която да се ожени. Разведената Джийн Бакстър...
Къщата на Джийн била по-подходяща за новото четиричленно семейство...
Което за Бастиян означавало нова стая, в нов квартал и най-ужасното от всичко,
ново училище.
Скъпа, къде е Никол?
О боже, сега ще проверя.
Но може би неговият баща бе прав и всичко си струваше.
През целия си живот Бастиян бе искал брат, или сестра, за да споделя тайните си с някого.
Най-после това се случи.
Хей хлапе! За това са нужни семейни усилия. Не искаш ли да помогнеш?
Това не е моето семейство. И това не е тяхната къща!
Никол!
Д-р Дюмон каза, че това ще отнеме време, но и ние не трябва да ги посрещаме половинчато.
Защо брат?
Ще се разведеш отново.
Никол, тази път ще е различно. Обещавам ти.
Само помисли, какъв чудесен нов брат имаш.
Да, наистина е "чудесен".
Знаеш ли, че това е стаята за шиене на майка ми. Тя обича да шие толкова много.
И наистина съм изненадана, че ти позволява да я ползваш.
Зная, че аз нямаше да го позволя.
Можеш да го задържиш ако искаш. Имам много от тях.
За какво ми е?
Кристалите са толкова глупави. Като че ли кристал може да сбъдне желание?
Повярвай ми, това са пълни глупости кристалите са боклука на новото време.
Кристалите не изпълняват желанията на всеки.
Само Орин може да го направи.
Орин? - Не трябва да казваш на никой!
Добре...
Орин е притежание на Императрицата дете която царува във Фантазия.
Да бе...
Не си го измислям. Всичко е записано.
Къде? В книга?!
В "Приказка без край".
И аз седя и те слушам, сякаш това е истина!?
Ти си напълно откачен!
Забъркахте ли някоя беля вече?
Виждаш ли, вече се привързват.
Иска ми се още да виждаш.
Тогава щях да бъда с теб.
Прекарвах весели и щастливи слънчеви дни. В това можете да се уверите.
Но тогава нещо стана и остави ме ти тук.
Толкова самотна...
Довиждане съпруго. Ще си бъда у дома към шест.
Изглеждаш, чудесно! - Благодаря.
Добре деца, нека им покажем, кой е царят на пътя!
Това беше забавно.
Бях твърде рязка, той се нуждае от повече време.
Обличай се спокойно Бастиян, винаги мога да те изчакам.
Джийн, така каза и първия път.
Просто не искам да смята, че съм много строга.
Веднага слизайте долу! Хайде бързо!
Бърти!
Правя го откакто е на три. Чао.
Чао.
Ще изкарам колата от гаража.
Нали знаете. Когато сте готови.
Няма да отидеш на училище така!
Как?
Това е толкова...
Толкова...?
Толкова загубеняшко, отвратително и невъзможно. Просто е толкова...
Толкова...
Ще ти покажа, какво е толкова...
Толкова си странен...
Никол!
Всички ще забележат моят, "така наречен брат".
Така наречен!?
Добре деца, пристигнахме.
Никол, изчакай Бастиян.
Джийн, би ли ми услужила с гребен, или четка?
Миличък, наистина... О, не нямам. Но ти изглеждаш перфектно!
Впечатляващо. Наистина.
Боже мой! Това е новият брат!
Наистина ли!?
Никол!
Никол! Чакай!
Къде са мъжките тоалетни? Никол, трябва да си оправя косата.
Не мога да ти ги покажа точно сега!
Мили Боже!
Бягай!
Защо, кой са тези?
Гаднярите!
Гаднярите?
Какво става, малки приятелю?
Йо, как е?
Исках да кажа... Йо, к'во става?
Момчета, бихте ли ми показали, къде са мъжките тоалетни?
Или в краен случай, да ми кажете? - Дог, да му ги покажем или да му кажем?
Знаеш, че мразя въпросите от две части!
Да, защото имаш малко мозък. - О... да.
Това първият ти ден тук ли е?
Да.
E, аз мисля, че ще е най-добре да ти осигурим личен ескорт
до мъжките тоалетни.
Аз мисля, че сам ще ги намеря.
И така, имаш ли си име?
Бастиян... Балтазар Букс.
Балтазар!? Що за име е това? Бъзикаш ли се с нас?
Не забравяй да се подмиеш Балтазар.
Здравейте г-н Джон! Как е?
Колко пъти, вие невестулки, ще повтаряте дванадесети клас?
Какво толкова бихме рекорда!
Да, не се и съмнявах, че ще го направите.
Ако още един път, ви хвана тук всички ще бъдете изключени.
Стига, ние сме тук за научен експеримент
проверяваме тръбите за екологично замърсяване... Нещо такова.
Отвори я.
Балтазар!
Не, не сме го заключили ние тук! Г-н Джон, дойдохме, да го търсим. Това е. Питайте го!
Наистина ли ще ги изключите?
О, да.
Той ме отвлече и ме заключи тук, за да умра!
Хей, г-н Джон, не можем ли да го обсъдим?
Историята, наистина се случи.
Спипах те!
Заведи ме във Фантазия!
Хайде, побързай!
Това е моята история и аз ти казвам да ме измъкнеш от Гаднярите!
Къде изчезна?
Намерете го!
Измий се първо!
Каква ужасна миризма на гнили корени, се носи наоколо.
Ела тук, сладка кожичке. Направих от любимото ти ядене.
Пюре от жаби и гущери.
Не ме притеснявай сега, момиче.
Не виждаш ли, че наблюдавам нощното небе!
Същото като вчера и като онзи ден.
Два месеца, корените ми да гният! Тъкмо да заспя и ето ти това!
С какво право стъпваш с големите си крака, в отварите на хората!
Ако бях с пет фута по-висок, щях да ти покажа едно, две неща, млади момко!
Бастиян!?
Енгивук?
Добре дошъл отново, момчето ми!
Енгивук! Съжалявам, че ти разруших къщата.
Сигурно съм попаднал на грешното място... Някак си.
А, да! Пътуването между два свята е много неточна наука. Написал съм труд върху...
Да, да! - Добре де!
Не изглежда толкова зле, мога да я оправя.
Когато хвана тази мазна невестулка, ще разбия света й на парченца.
Вероятно се крие в някоя от тези книги! Хей, Балтазар!
Някой провери ли там?
Да, има само купчина боклуци.
"Приказка без край".
Не си спомням да съм я чел. Трябва да я добавя в списъка си за четене.
Знаеш ли какво? Защо първо не добавиш в списъка си "Да се науча да чета"?
Хей, защо винаги ме разобличаваш?
Защо, първо не погледнеш в огледалото и ще разбереш?
"За да избяга от Гаднярите..." Гаднярите?
"...Бастиян се втурна в училищната библиотека."
Гаднярите? Това сме ние!
Как може нещо, което се случва сега, да бъде в тази книга?
Невъзможно е!
"После лидерът на Гаднярите, каза на останалите.
"Как може нещо, което се случва сега, да бъде в тази книга?
Току-що го казах.
"...Току-що го казах".
Това е супер. Дай да опитам, дай да опитам!
Буквите са много малки...
Знаеш ли, твоят мозък е твърде малък, буквите са си наред.
"Най-накрая в безопасност, сред своите мънички приятели.
Бастиан се настани в двора на порутената гномска колиба,
дъвчейки последните малки залъци от храната им.
Той завърши своя разказ за това как се е озовал във Фантазия отново.
Енгивук пъхна клечка за зъби в почти беззъбата си уста,
поклати плешивата си подобна на лук глава и каза на своя човешки приятел.
Това се казва солидна история млади човече!
Това за "Гаднярите", звучи наистина... гадно.
Приключи ли с тези змийски банички, скъпи?
Змийски банички?
Змийски! Да свърших.
Къде точно е книгата в момента, Бастиян?
На сигурно място е, нали?
Ами...
Вече е на сигурно място!
Подушвам огъня.
Е, щом Балтазар, може да преживее това,
което му се случва във "Фантазия", докато чете тази книга,
Може би ще успеем да направим така, че да му се случат някои неща, докато е там.
Какво чакаме тогава? Нека станем гадни!
Какво става? Не казаха, че ще бъде толкова слънчево днес!
А аз си презаверих билета, защото казаха, че ще вали! Внимателно! Пазете ми листата!
Хей, нещо гори тук отзад. О, не, аз горя!
Бързо! Обадете се на пожарната! Обадете се на някого! Дайте ми сода за хляб! Изгарям!
Скрийте се вътре! Скрийте се вътре, бързо!
Влизай вътре, стар луд прилеп такъв! Знаех си, че това ще се случи! И...
Ужас макароните ми!
О пресвета лельо!
Жабите ми! Гущерите ми! Кухненският ми робот!
Научните ми експерименти! Работата на живота ми, е съсипана.
Листата ми, прекрасните ми листа! - Махай се! Остави ме на мира!
Есента е едва в началото, а аз вече съм плешив! Трябва да ми помогнеш хлапе!
Имам нужда от перука! - А какво ще кажеш за нас?
Гнездото! Можете да използвате гнездото!
Няма начин!
Човече! Какво да правя?
Нищо не можеш да направиш Балтазар! Аз съм кралят, а ти си моят роб!
"Приказка без край", сигурно е в ръцете на Гаднярите!
Те са тези, които причиняват всичко това!
Тогава се върни и ги спри, преди да са разрушили всичко.
Как? Не мога да се върна без книгата.
Има и друг начин, да се транспортираш в твоя свят, и той е Орин.
Орин е в Императрицата, а тя е в кулата от Слонова кост.
Напред към Сребърния град!
Това е категорично и абсолютно последният път, в който аз летя!
Фалкор!
Бастиян? Това ти ли си?
Фалкор, приземи се! - Да се приземя!?
Не мога да се приземя там! Нуждая се от писта.
Та ти си дракон на щастието! Можеш да се приземиш навсякъде!
Дракон на щастието?! Ако аз бях драконът на щастието,
вече щях да съм преполовил пътя до Вегас.
Това не е дракон! Това е обрасъл розов пудел!
О, не! Губя височина! Внимавайте вие долу!
Пазете се!
Наистина мразя тази част от историята!
Фалкор!
Ох...
Мисля, че си одрах муцуната. - Фалкор, справи се чудесно!
Все още ли съм на цяло парче?!
Имаме нужда от превоз до Сребърния град, за да се видим с императрицата.
Без мен! Точно от там идвам. Там всички са доста са полудели.
Ами кулата от Слонова кост? И тя ли е завладяна от Гаднярите?
Да, и тя! - А Императрицата?
Чух, че успяла да избяга, в Странстващата планина.
Това е мястото, където трябва да отидем!
Чакай. Казах, че съм чул! Може да е само слух.
Сега не му е времето да летим до планината.
Трябва да отидем до там, розов страхливецо!
Бастиян се нуждае от силата на Орин, за да се върне в човешкия свят,
за да спре това нещо, преди да е превърнало в руини всичко тук.
Да побързаме! Хайде да тръгваме!
Ами аз къде ще си сложа корените? Няма да ходя пеш!
Хайде Барки!
Добре де, добре! Ще седя по средата.
Няма да се кача във въздуха на това нещо! Няма начин!
Дръж се Барки, дръж се! - Да се държа! Но за какво?
Няма дръжки, няма колани. Да не говорим за кетъринг.
На всичко отгоре съм със схванат врат от течението! Май беше по-добре да ходим!
Искам да сляза!
Бъди по-тиха. Наслади се на гледката!
Ами... Искаш ли да знаеш, какво следва сега Бастиян?
Първо ще отидем в Странстващата планина, после ще навестим и Кристалната пещера,
И накрая, няма да има къде да се скриеш, нито ти, нито откачените ти приятели.
Някой идва!
Не трябва ли да почистим първо?
Не, оставете за това да се погрижи смахнатият портиер.
Бастиян, докъде бяхме...
Бастиян Балт...
Шът, би ли замълчал!
Как мразя птици!
Махай се!
"Роден в Скалисти планини съм, направени от камък.
Висок като планина съм и обичам рок-енд-рол."
Младши! Нали ти казах, да не ядеш никакви скали, преди да обядваш!
Май чух, че имаме скали, и то преди обяд?
Не.
Мили, би ли отишъл до Странстващата планина и да натрошиш,
половин паунд варовик, за мен?
За теб сладкишче, бих направил всичко.
Все още загряваш устните ми като лава! - Тръгвай!
И не забравяй да вземеш утаечен сос! - Няма.
Младши! Младши!
Младши ще се вози на бъги!
Тате, нека дойда с теб! Вземи ме! - Добре младши, качвай се.
Силен си като баща си!
Тате, помогни ми.
Можеш да го направиш.
Да тръгваме!
Добре Джуниър, да отидем на пазар.
"С тичане до моторите стигаме... По пътя се втурваме...
Приключенията търсим...
Без значение какво на пътя ни ще се изпречи...
Да, любима, нека това се случи! Прегърни света в обятия любящи...
С всички оръжия едновременно стреляй, и нека в космоса те се взривят...
Като дим и мълния сме...
Гръм на тежък метал...
Състезанието с вятъра...
И усещането, че сме отдолу...
Да, любима, нека това се случи! Прегърни света в обятия любящи...
С всички оръжия едновременно стреляй, и нека в космоса те се взривят...
Като деца на истинската природа... Сме родени, родени диви да бъдем...
Можем толкова високо да се изкачим... Но никога няма да поискаме да умрем!"
Какво сега! Посетител ли имам?
Посетител, посетител...
Посетител?
Побързай, отвори вратата!
Императрице! Аз! аз... Идвам!
Императрице, каква чест! Каква чест! Такава приятна компания!
Това не е официална визита, старче.
Ужасно бедствие сполетя Сребърният град.
Бях прогонена от кулата си от слонова кост, от зла сила с такава мощ,
която дори аз и Орин не можахме да спрем.
За щастие, аз успях да ни преведа през тайния тунел откъдето да избягаме.
Е това говори, че сте използвал главата си.
Не е време за евтини шеги, за главата му.
Трябва да направим нещо.
Какво казва Великата книга?
Тази зла сила е позната под името: "Гаднярите",
и идва от човешкия свят. - Човешкия свят?
Ето защо аз Орин нямам сила над нея.
Но как може тя да контролира Фантазия?
Опасявам се, че сега, тези, които наричат Гадняри притежават "Приказка без край".
Разкарай се от тук човече. Ще влезеш само срещу 5 долара.
Трябва да отидеш там. Ще използвам силата на Орин, за да те пренеса.
Не. Почакайте, почакайте.
Императрице моя, и на всички. Това е чудесно и невероятно.
Но този, който търсите, е един специален млад човек.
Ненаситен читател, с голямо въображение и необикновен кураж.
Всичко, което ви казах, е написано във Великата книга.
Тук!
Трябва да го повикам с Орин.
Велики Орин, доведи тук човекът герой, който ще спаси Фантазия от Гаднярите.
Бастиян!
Ще покажеш малко респект, нали!?
Студено е тук!
Но пък е много по-сигурно.
Надявам се, че тези сталактити се държат здраво!
О, моя ненагледна императрице, толкова се безпокоях,
че хванах първият полет... - Тихо!
Императрице, как сте? - Не съм добре.
Но Орин доведе тук един герой, който да спаси Фантазия.
Извинете ме, Ваше кралско величество, мога ли да направя една малка забележка?
Тишина гноме! Сега не му е времето! Гаднярите пътуват за насам!
Скоро може дори да се хванем, за гушите!
Защо не почнем още от сега!
Спрете! Не трябва да приличаме на Гаднярите. Нека гномът говори.
По-добре бъди добър!
Сърцето на Бастиян е силно.
Но в областта на мускулите не е точно Арнолд Шварценегер, нали?
Не! - Мълчи!
Орин може да осигури транспорта, но когато той се върне в човешкия свят,
как ще вземе книгата, и ще я държи далеч от тези бандити?
Гномът е прав. - Казах ли ти?
Ще вземеш Орин със себе си.
Трябва само да си пожелаеш да се завърнеш в човешкия свят.
След което го използвай, за да върнеш книгата в сигурните ръце на Пазителя.
Но трябва да го използваш само, за да спреш Гаднярите и после да ми го върнеш.
Назад, назад! Минете назад! Да дадем на момчето пространство.
Ето, тръгвам.
Искаш ли да пътуваш до друг свят Бастиян, трябва да го пожелаеш много по-силно.
Не мога!
Ако детето го пожелае по-силно, ще му се пръсне ядеца!
Не отивай твърде далеч, младши.
Какво толкова, аз ще помогна на хлапето. Хайде хвани ме за клона!
Хайде, хвани и Фалкор за ухото Бастиян!
О, Бастиян! Здрасти тате.
Младши, върни се тук!
И аз ще играя.
Но всички те изчезнаха!
Вероятно е имало свръх пожелаване. Не се безпокой гъбке моя, в безопасност сме.
Даже можем да установим физически контакт с останалите.
Тялото ти изчезна!
А пък твоето изчезна преди много години!
Не. Това не би трябвало да се случва.
Фантазяни, върнете се!
Изгубиха се старче. Помогни ми. Какво да правя?
Императрице, та аз съм просто хроникьор. Какво мога да сторя?
Бастиян, чуваш ли ме?
Трябва да ти кажа нещо много важно!
Книгата!
Пожелавам си "Приказка без край" да напусне Гаднярите и да се върне тук...
Не, Бастиян, спри!
Фантазяните, които ти помогнаха, прекалиха с желанията си,
и сега са с теб в човешкия свят.
Така че, ти не трябва да използваш силите на Орин, за да спреш Гаднярите!
Защо не?
Защото новата Фантазия, след това, ще бъде различна, и няма да ги включва в себе си.
Но това е моето въображение, и просто ще се погрижа да ги има новата Фантазия.
Не, Бастиян! Трябва да ги намериш,
да ги събереш заедно и да ги върнеш тук, преди да върнеш книгата на пазителя!
Или те ще бъдат изгубени завинаги.
Добре.
Наистина ще ми липсва старото училище!
Какви ги говориш? Та ти липсваше от училище през последните пет години!
Вижте това!
"Цял живот Бастиян бе искал брат, или сестра, с който да споделя
своите мечти и тайни. Сега вече той имаше такава."
Проблемът му е, че е в капан във Фантазия.
Може би трябва да го оставим, да и прати картичка.
Балтазар! Върнал се е!
Какво ще стане, ако каже на ченгетата? - Оставете го.
Няма да направи нищо. Той открадна книгата. Така пише в "Приказка без край".
Уау! Нещо ми подсказва, че вече не съм във Фантазия!
Не изглежда да има някой друг.
Дано не съм единственото летящо създание в това небе!
Извинете ме госпожо, мога ли да поговоря с вас за секунда. Мисля, че малко се изгубих.
Къде ли съм? Това е последният път, в който си пожелавам нещо.
Къде е това хлапе?
Извинете ме дами, да сте виждали човек,
висок към метър и половина с корените, и отговарящ на името Бастиян Букс, а?
Спокойно лейди, няма да Ви открадна шишарките. Но какво е това място!?
Хей, та тук има: балсам, бучиниш, ела, дъб, трепетлика. Та даже и клен!
Погледнете кората на това дърво! Никога не съм виждал подобно нещо!
Да не съм на среща на Грийнпийс?
О, не! Та тук е истинско клане с резачки!
Чичовци на скалите?
Помощ, помощ! Там зад мен има убиец!
О, не!
О, боже, трябва да се махна от това ужасно място!
Я, чакай малко!
Определиха ги като второ качество. - Добре. Да ги преместим.
Дойде ми една идея.
Това не ми харесва! - Дръж се, хлапе ще те спася!
С малко късмет.
Дръж се хлапе!
Тате! - Ето ме идвам!
Хванах те!
Ох! Това няма да помогне на проблемите с гърба ми.
Гладен съм.
Окей, ще спрем на следващия скален масив. - Хубаво!
Скъпа, прибрах се!
Прекрасно е да имаш готино семейство, което да те посреща в къщи.
Сестро, как е гледането на телевизия? Как мина денят ти?
Добре. - Чудесно!
Бърни... - А Бастиан...
Обзалагам се, че е горе и в момента учи.
Барни, днес се обадиха от училището.
Изглежда Бастиян е отстранен за първите три дни от училище.
И като че ли е откраднал книга, наречена "Приказка без край",
от училищната библиотека.
Барни...
Какво гледаш? - Нищо.
Искаш ли да поговорим?
Не мога, в момента съм зает.
Някакви проблеми в новото училище?
Намери ли си нови приятели? - Добре съм, разбра ли!
Разбрах.
Просто...
понякога... нещата се получават, ако свалиш товара от себе си.
Всичко това е ново за теб. И ще ти е трудно известно време.
Значи, все пак не искаш? - Не.
Тате? - Да?
Всичко е гадно.
Хайде, момчета трябва да ме намерите.
Няма да мога да ви намеря. Светът е доста голям, за едно дете без шофьорска книжка.
На кого говориш?
На никого. Пеех си песен. Едно кънтри от запада.
Моята майка и твоят баща решиха, че си се чалнал.
Вече обсъждат въпроса, за пращането ти в лудница.
Както и да е. В края на краищата мама ще си получи стаята за шиене обратно.
Много смешно!
Откъде имаш това? От "Императрицата"?
Не мога да повярвам, че окачваш хората да вярват в тези неща.
Не ме интересува, в какво вярват.
Не схващам.
Защо просто не ми покажеш нещо, от този твой свят Фантазия?
Не мога.
Бих искал да мога...
Но... Не мога.
Добре. Нека бъде по твоему.
"Бастиян натъжен се вкопчи Орин,
без да може да си пожелае да върне всичко във Фантазия както преди,
и да подреди животът си както преди,
в човешкия свят".
"Бастиян се върна до телескопа си,
надявайки се да получи някакъв знак от приятелите си от Фантазия".
"С настъпването на нощта клепачите му ставаха все по-тежки и по-тежки,
докато не изпадна в тих и спокоен сън".
Защото сега аз ще разбия живота му в човешкия свят.
Ще се погрижа да не вземе никога сестра си.
Това ми харесва.
Шефе, не мислиш ли, че първо, трябва да вземем онова нещо: "Корана"
Казва се "Орин". Идиот такъв!
Но може би имаш право...
Ако тези Фантазяни могат да се появят във всяка минута,...
преди да получим шанс да прочетем за това. Тогава тази книга ще излети от ръцете ни.
Почакай Слип... Нека откраднем огърлицата.
И тогава ще имаме книгата... завинаги.
И постоянен контрол над историята на Балтазар.
Фалкор!
Фалки, виж. Фантазия!
Аз не мисля така, но нека отидем и проверим.
О красота! Фантазия?
Това може и да не е Фантазия, но тук има доста симпатични дракони.
Извинете ме. Пардон.
Хей! Та ти си хубавица!
Фалкор!
Ето го там! - Къде? О, да!
О, момче! Това е Бастиян!
Там!
Младши! - Бастиян!
Чудесно. Вие двамата, добре ли сте?
Дог! Вземи огърлицата! Не го мисли! Просто върви!
Върви! - Добре!
Дръж го, Дог! - Върви!
Не бъди такъв страхливец!
Хайде Бастиян! - Да се махаме от тук!
Бай-бай! Бай-бай!
Сбогом, мои малки късметлийски курабийки! Ще се върна!
Тук не е Фантазия, Бастиян!
ФедЕкс град Ном, Аляска
И така, гениалния, някакви идеи къде сме?
Да, това определено е човешкия свят. Времето е толкова непредсказуемо.
Виж, тази гигантска кухина...
Да, и тя е точно в средата на физиономията ти! Защо не я затвориш?
Шът!
О, колко е хлъзгаво!
Хайде, дишаш по-тежко от всякога, мила!
Федерал Експрес.
Има един малък проблем, моя малка неугледна мандаринке.
Вероятно сме на няколко хиляди мили от къщата на Бастиян.
Ах ти, голяма глупава гнидо!
Не, не, мога да изобретя малка летателна машина! Но ще ми отнеме известно време.
Добър вечер. - Добър вечер, г-н Маккензи.
Кога ще пристигне? - Ами, утре следобед.
Хайде, влизай вътре!
Ще сменя етикета, с адреса на Бастиян, когато брегът е чист.
Надявам се да имаш някакъв успех, поне с това!
Гаднярите, може вече да са в Странстващата планина.
Ако хванат Императрицата, с Фантазия е свършено!
Лети по-бързо, Фалкор!
Лесно ти е на теб! А мен гърбът ме убива. - Добре, нека починем при моята къща.
Аз ще остана там с Младши, а ти ще продължиш издирването.
О, добре.
Прибрахте се! Тъкмо започвах да се тревожа за теб и Младши в това отвратително време.
Къде е Младши?
Той е...
Къде е Младши!?
Ами... Той...
Къде е останалата част от него!?
В човешкия свят...
Е... Така е по-добре.
Бай-бай.
С малко късмет, ще ги намери до сутринта.
Хайде. - Страшно ми се спи.
О, защо все аз?
Ще спиш тук. Никой няма да те забележи.
Уморен съм.
Добре. Ето тук.
Не излизай по какъвто и да е повод!
А целувка?
Лека нощ.
Младши. Детето ми.
Гладен съм, Бастиян!
Шът. Спри. Не, Джуниър!
Спри се! - Хлъзгаво е!
Мисля, че идва от кухнята.
Нека елемента на изненадата е на наша страна.
Не, остави го долу!
Извинявай.
Барни!
Гладен съм. - Не, Младши, не!
Здрасти Бастиян! Нещо против да ми кажеш, защо работят всички тези машини?
Аз просто... Слязох да похапна. И тогава реших, нещо такова...
Да проверя, дали в кухнята всичко е в изправност.
В един през нощта!?
Добре си решил, Бастиян.
Да, най-добре е тази работа да се свърши в малките часове на деня.
Така е по-изгодно за нас.
Брей, че хубав медальон.
Благодаря.
Откъде го взе?
От една заложна къща.
От заложна къща!? - Бърни! Хайде.
Не си лягай твърде късно, Бастиян.
Може ли да спинкам с Бастиян?
Не, не може да спинкаш с Бастиян.
Моля те. - Добре, но пази тишина. Ако е възможно.
Щастлив съм.
Хайде, Младши. Върви на пръсти. - Не съм изморен.
Но аз не съм изморен.
Още малко, и щях да гушна букета!
Къде съм сега? Всичко ме боли.
Само това ми липсваше.
Махай се, предупреждавам те! Познавам този поглед! Лаеш по-грешното дърво!
Харесват ми и червените, харесват ми и сините.
Може ли да вляза?
Влез. - Не, не може!
Може ли да вляза?
Не, в момента се обличам. - Влез!
Добре, влизай.
Знам, че не изглеждам... много.
Не съм казала нищо. Не бъди такъв параноик.
Търсиш ли нещо?
Нищо.
Деца, хайде, да тръгваме!
Идвам.
Разкарай се!
Хубава игра.
Сега трябва да тръгвам на училище.
И аз искам да дойда, Бастиан! - Да, бе! Вече си имам достатъчно проблеми.
Когато видиш колата да излиза, лягаш да спиш и ще станеш, чак когато се върна.
А целувка?
И отново!
Отново!? - Да.
Боже, все едно целувам тротоара.
Добър Бастиян!
Бай-бай.
Виж ти!
Каже на Бастиян.
Здрасти, мамо. Здравей, Бастиян.
Виж, виж. Няма го. Искам в къщи. Да видя мама и тате.
Махайте се, човек не може да си хапне скали на спокойствие!
Не бъди такъв лош!
Лош? Кой е ЛОШ!?
Младши винаги се забърква в беди, когато е с теб!
Какво? Нима очакваш да стои в пещерата по цял ден и да ти помага с твоите кални торти?
И какво не им е наред на моите кални торти?
Добре ще ти кажа. След 2 000 години брак, те все още имат вкуса на хокейни шайби!
На хокейни шайби!?
Нали казах, че това е моята история. Ще ви го върна тъпкано!
Но шефе, колието! - Замръзни! Ще ни изключат, не помниш ли?
Ще изчакаме звънеца в 15:00. Ще го вземем след даскало, и никой няма да разбере.
Никол, Рейчъл?
Хора!
Здрасти. Искате ли да идем до мола след училище?
Майка ми ще ни закара. - Супер, с теб сме.
Няма начин, разорена съм.
Аз също. Затова си нося кредитната карта.
Ще намериш това на бюрото на директора, млада госпожице.
Но това е на мама злат...
И ако не стигне до вашата къща, ще ви отведа при директора. Ясно ли е?
Никол, какво държиш? - Нищо.
Подай го насам.
Не мога, то дори не е мое!
Това е още една причина. Нека да го видя.
Иска ми се да бяхте...
Да? Какво казваше?
Ние желаем...
Аз искам...
Ние... искаме... какво?
Бих искала... просто да ме оставите на мира, да оставите всички ни на мира,
и да спрете да дишате като камила след нас.
Върнете се в кабинета си, където ви е мястото.
Клас... Трябва да ви оставя сега.
Кабинета ми се нуждае от подреждане.
Няма начин...
Начин.
Никол! Никол, чакай!
Извинете ме. Извинете. Извинете.
Спипах те.
Здравей, майко. - Здравей, мила.
Може ли да дойда с вас до мола?
Нали каза, че си разорена?
Ами... Нямам нужда от пари.
О, колко мило майка ти най-накрая ти е взела кредитна карта. Коя точно?
Всички.
Добре. Балтазар. Дай ми го.
Какво да ти дам?
Без игри, Балтазар. Нека видя златото.
Но аз нямам. - Изтръскайте го.
Къде си го скрил? - Не съм го крил!
Опитваш се да направиш нещата трудни за нас. Добре.
Тогава ще направим нещата много по-трудни за теб.
Ще проверим в книгата, къде е медальонът и когато го намерим,
ще целунеш цялото си ново, малко семейство за сбогом.
Бастиян! Гладен съм!
Държиш ли го? - Да, държа го.
Стой тук. Сега се връщам. - И аз искам да дойда.
Вие ли сте го поръчали?
Да... - Подпишете тук.
Къде да го сложим?
Няма проблем, аз ще се погрижа за него.
За него?
Не сте ли чели "Тайният живот на растенията"? Дърветата също са хора.
Нима?
Ако питаш мен, на него ще му е по-добре в дробилката за дърва.
Приятно ли пътува? - Какво зяпаш? Да вървим.
Направи го. - Малко място имате тук, в човешкия свят.
Как ме намери? - Оставих клоните ми да следват пътя.
За щастие има само един Бъкс в телефонния указател, иначе щях да се вървя цял ден.
О не! Пак тази купчина камъни!
Махай се от корените ми! - Стой тук с Младши.
Ще си ида в къщи!
Тук ли живее Бастиян Букс? - Да.
Бихте ли подписали тук? - Разбира се.
Благодаря. - Приятен ден.
Живи същества. Бъдете внимателни.
Пуснете ни навън! О не! Не на пода!
Тук няма тоалетна! - Ходи ни се!
Бастиян, има колет за теб.
И изглежда вътре има нещо... Как да ти кажа... говорещо.
Помогнете!
Ами... Това трябва да е... папагала, които си поръчах.
Между другото, виждала ли си Никол?
Обади се и каза, че отива до мола. - Аха до мола! Добре! Довиждане.
Ш...ът. Спрете. - Пуснете ни да излезем!
Пуснете ни да излезем!
Няма време, трябва да вървим! - Не, ние трябва да отидем до...
Вие виждате ли това, което виждам и аз? Хей, това е!
Ако някой ви каже нещо, просто казвате: "Лакомство или номер".
Лакомство или номер?
Аз не мога да си изкривя хралупата така. А съм с цели 300 години по-стар от теб.
Да, и какво искаш? Да свършиш в ботаническата градина?
Уакомство или нуомер? - Лакомство или номер?
Толкова си противен!
Моят костюм е истински, ти откъде взе твоя, от "Кей март"?
Какви загубеняци!
Добре момчета, да вървим. Балтазар и сестра му са на горния етаж.
Толкова ми отива.
Ще ми се да имах тази рокля.
Изглеждаш зашеметяващо с нея. Твоя е, миличка.
Като я опаковате, ще сложите ли голяма пухкава панделка?
Пухкава панделка? Господи, не знам. Вижте, в момента сме ужасно заети.
Много ми се иска да сложите.
Червена, или синя? - Червена.
Вижте, има разпродажба на градински принадлежности.
Сега не е време за пазаруване. Нека се разделим.
Ако вие момчета намерите Никол, я връщате веднага тук. Наблюдавайте и него.
Прекрасно, оставяш ме с това мини-свлачище!
Да вървим при играчките. - Да, да, добре.
Само не очаквай от мен да ти сменям памперсите.
Добре, убедихте ме ще я взема.
Още малко пурпурно.
Знаеш ли какво? През всичкото това време, в което съм Императрица,
никога не ми е хрумвало да отида на пазар с Орин.
Това е така, защото го използвате за по-висши цели, Императрице моя.
Добре момчета, разпръскаме се и започваме да търсим златото.
Хайде, да видя усмивка. Какво се бавиш!
Следващият!
Аз.
Ти си хулиган! Беше мой ред. - Уакомство или нуомер?
Уакомство или нуо...
Бастиян, кога ще ми върнеш книгата?
Г-н Кориандър, виждали ли сте сестра ми?
Не знаех, че имаш сестра.
Нямам... Имах предвид не и истинска...
Вижте, трябва да я намеря преди...
да го направят Гаднярите!
Взех го!
Ей, вирни се тук.
Никол, къде е Орин? - Той току-що го взе!
Взех Орин! Взех Орин! - Имаше Орин!
Никол, побързай! Тя взе Орин!
Тя го взе! Взе го! В нея е!
Ела и си го вземи, Балтазар!
Ще избягат! - Хей, чакай ме!
Връщам се на градинската разпродажба.
Къде отидоха? - Не знам!
Сигурно са използвали Орин, за да изчезнат.
Какво ще стане ако не си го върнем?
Не съзнаваш ли какво направи? Сега цялата цивилизация на Фантазия ще отиде в канала!
А може би ще повлече и нашата със себе си.
Надявам се малката авантюра с пазаруването да ти е харесала.
О, Никол!
От сега нататък аз ще разказвам историята завинаги, Балтазар.
Йо, Императрице!
Провери го, Уилма. Аз съм новият пазител на книгата.
Името ми не е Уилма.
Йо, голяма главо! К'во става?
И... Старче, искаш ли да дойде новата ти компания?
Значи Бастиян се е провалил.
И Фантазия, каквато я познаваме, е минало.
Да се махаме от тук!
Барки! Да вървим!
Бастиян!
Хайде, Барки! - Чакай! Аз нямам удостоверение!
Стига си ни мандахерцал така, голямо паче дървен материал такова!
Какво е това задръстване?
Стотици хора тестващи еърбеговете на колите си в един и същ момент!
Тия същества са луди!
Защо всички се държат толкова гадно?
Г-н Кориандър!?
Йо! Шефе, какво ще кажеш за дракона на щастието?
О, това не е любимата ми част от историята.
Изглежда, че не е щастлив.
Стой до мен Джейн!
Ето ги! Ето ги! - Бастиян, защо не ми каза, че ще идвате тук?
Тук е същински Армагедон, Колко пъти трябва да ти казвам, да ми казваш, къде ще ходиш!
Никол, погледни се!
Никол! Би ли си взела нещата, най-накрая!
Откъде взе парите за всичко това?
Дадоха ми ги.
Дали са ти това!?
Никол, скъпа, изобщо не разбирам.
Как така магазините решиха да подарят на теб Никол половината си инвентар!?
Искам истината, млада госпожице, и то веднага!
Пожелах си ги!
Какво!? - Барни, дай и шанс да обясни!
Не ми казвай, какво да правя, Джейн!
Виждате ли, знаех си, че ще се случи!
Никол! - Върни се тук на секундата, млада госпожице!
Тате! Гаднярите те контролират не се поддавай на мрака!
Хайде!
Толкова е готино!
Пуснете ги да влязат, големоглави глупако!
Но, Императрице! Вие казахте, че забранявате долнопробните шеги за главата ми!
Осъди ме, тогава!
Мили мой, би ли дошъл тук? - Какво стана пък сега?
Това ли е най-доброто, на което си способна?
Никол! Никол! Почакай!
Никол!
Никол! Хей! - Пусни ме!
Майка ти и баща ми са се хванали за гушите! - Не ми пука!
А трябва! Те са наши родители! Ние сме семейство!
Не, не сме! Този начин е по-добър! По-добре е да го направят сега!
Да направят какво?
Нека ги оставим да се разведат.
Родителите ми се караха постоянно,
Първо баща ми крещеше на мен, а после си крещяха един на друг!
Всичко това се случва отново!
Не и този път! Това е работа на Гаднярите! Трябва да ги спрем!
Не можеш да го спреш! Опитах! Каквото и да правех аз не успях да го спра!
Те все още са разведени!
Това е моята история и аз няма да позволя това да се случи.
Бастиян!
Добре ли си?
Какво стана?
Мисля, че те удари ток. Уплаши ме.
Бастиян, ще ти помогна да си върнеш Орин.
Защо ще ми помагаш?
Нали по този начин, майка ти ще си върне тъпата стая за шиене.
Какво, прекалено съм "Не" за теб? - Стига!
Наивен? Неприятен?
Повдига ми се от теб! Ти си една малка, глупава пикла!
Спри! Гаднярите говорят от твое име! Ти не би се държал така!
Не разбираш ли? Та ти си добър. - О да!
Искам това да е твоята стая. Съжалявам за всички лоши неща, които казах за теб!
Искам да си мой брат!
Наистина ли ме искаш за твой брат? - Да.
Просто не исках да бъда наранена отново.
Какво чакаме тогава?
Да вървим! - Нека ги смажем!
Искам си в къщи! - Да, да и на мен ми липсва Фантазия.
И ние искаме!
Добре де, добре! Готови ли сте?
Връщаме се в сектора за играчки. Дръж се камъче, защото ще...
Тролът Барк, премести кофата за боклук настрани.
И после те влязоха в скривалището на Гаднярите.
И Тролът Барк каза: "О, не това е капан"
Долу ръцете. Хей, я не ми докосвай кората. Аз съм 300 годишен. Имай малко уважение.
Цунка, цунка?
Елате!
Гнусни ракообразни! Императрице моя, не се предавай на Гаднярите!
Императрице, помогни ми!
Ето тук ги изгубихме. - Сега не са тук.
Ако бях с шест фута по-висок, щях да ви разпердушиня!
Чу ли това? - Чух го.
Ако си с моите размери, щях да ти покажа моето момче.
Балтазар!
Защо се забавихте, толкова много?
Знаеш ли, прочетох за майка ти и баща ти.
Изглежда нещата станаха малко гадни, в съвместния живот на семейство Букс.
Ти изфабрикува всичко! - Не. Ти го направи! И ти!
Не ме обвинявайте. Аз не съм слагал думи в устата на родителите Ви. Те ги казаха сами.
Нима казваш, че те грижа!?
В края на краищата, ти също живееш в този свят.
Разрушиш ли го, ще е и в твоя вреда, и теб, и на всички ви!
Той е прав, шефе! Върни му медальона! Не искам нещо лошо да сполети майка ми.
Знаеш ли какво? Нещо лошо, вече се е случило на майка ти.
Какво? - Ти!
Взех Орин! Взех Орин!
Пожелавам си...
Никол, книгата!
Голям мъжага си, Балтазар...
когато държиш медальона.
Остави го долу.
Остави го долу!
И тогава ще видим колко голям мъж си в действителност.
В лицето на сестра ти!
Недей, ти притежаваш Орин, Бастиян, и можеш да го превърнеш в патка!
Страх ме е, Бастиян!
Бастиян остави медальона долу...
И приложи наученото от уроците по карате... - Уроците по карате?
"Уроците по карате?" - изкряска Слип, смеейки се.
Никол, какво правиш? Та аз съм взел само два урока!
Бастиян започна да обикаля в кръг, чакайки момента, в който да атакува.
Съжалявам, но така е казано!
Да върви по дяволите, всичко, което казва книгата.
Внимателно Бастиян! Успокой се.
Изведнъж Бастиян се превърна в смъртоносна комбинация от
Брус Лий, Стивън Сегал и Жан-Клод Ван Дам.
Не се притеснявай шефе. Това е просто блъф.
Бастиян отблъсна първата атака на Слип, като отби удара му,
и после го изрита на далеко.
Ще го убия! Хайде де!
Продължавай! Напред! - Тресни му и един ляв по...
Бастиян се извърна от Слип и като направи чудна въздушна комбинация, изрита Дог.
Да! Ти си, момко! - Смачкай го! Смачкай го!
Внимавай...
Върнах се!
Фалкор!
Те видяха Фалкор... и побягнаха, да спасяват живота си.
Изчезвайте! Изчезвайте!
Сега ще си ходим у дома.
Разкарай се! - Аха, може би не сега.
О, мили Боже! - Какво?
О, не сега пък какво?
Междувременно, в къщата на Джейн,
Меденият месец на Бърни и Джейн приключи, превръщайки се в истински кошмар.
И само след една седмица брак, Бърни реши да напусне.
Дай да видя.
И в жилището на Каменоядите, нещата вървяха на зле.
Татко?
Отсега нататък, жено... аз ще бъда скитник!
Без мен! Глупак.
О, не! Това е моята бъдеща история! И всичко тук ще се случи!
Да не си се върнал! - Не се безпокой няма!
Не, тате не изоставяй мама!
Не, сигурно сънувам.
Не, татко, не си тръгвай!
Никол?
Никол, Фалкор вече е тук.
Сега, трябва да пожелаем те да се върнат във Фантазия, преди да се отървем от Гаднярите.
Ще ми липсваш, хлапе.
И ти на мен Барки!
Ще ми липсваш, и ти Фалкор. - Довиждане Бастиян.
Да и ти Младши.
Довиждане Бастиян. Вече си отивам у дома.
Добре, всички заемете позиция. - Късмет, момче.
Тате!
Пожелаваме си Фантазия да е същата, както преди появата на Гаднярите и начинанията им.
Получи се!
Бърни!
- Не, моля те, не си отивай татко!
Никол! - Прибрах се!
Здравей мамо. - Бастиян!
Поболях се от притеснение за теб, лудо хлапе!
Сигурна ли си, че си добре?
Никога няма да повярваш какво се случи, тате!
Ще повярвам и още как! Добре си дошла отново в къщи Никол!
Д-р Дюмон каза, че всичко ще проработи!
Надявам се, си научил нещо от това дете, внимавай какво си пожелаваш,
или ще попаднеш в капан в мола. Нещата, които искам са дребни.
Искам нови листа! Нов договор за наема!
Бай-бай, Бърки.
О, виж баща ти! Отивай да целуваш него. - Мамо! Тате!
Прибрах се!
Моето бебче! - Младши!
Той се прибра!
Корените ми щяха да изгният от неговия рев. Добре че всичко си дойде на мястото.
"Негова" / "Нейна"
Бастиян и Никол! Здравейте!
Никол, познаваш ли приятелката ми, Марша?
Познавам ли я? - Разбира се, че я познаваш.
Хей деца, не е ли по-добре да побързате. Ще закъснеете за час.
Небеса, не. - Господи, не.
Бай. - До скоро.
Е, сестричке, хареса ли ти края?
Ти ли го направи?
Да.
Приказката още не е приключила, млади човече. Тръгвайте.
Това вече е любимата ми част от приказката.
Като дим и мълния сме...
Гръм на тежък метал...
Състезанието с вятъра...
И усещането, че сме отдолу...
Да, любима, нека това се случи! Прегърни света в обятия любящи...
С всички оръжия едновременно стреляй, и нека в космоса те се взривят...
Като деца на истинската природа...
Сме родени, родени диви да бъдем...
Можем толкова високо да се изкачим...
Но никога няма да поискаме да умрем!
Родени да бъдем диви...
Steppenwolf - Born To Be Wild
превод: blackmetal
редакция, допълнителен превод и корекции: sps