Да, тя би искала това, сигурна съм.
Можеш ли да си представиш?
Каква добра дъщеря!
Горката се грижи за нея от години.
Направи доста жертви.
Поне сега ще бъде свободна да се върне обратно.
Дали някога ще свири отново? Мина десетилетие.
Е, какво друго би могла да направи?
Не знам. Не мисля, че и тя знае.
Антон,
Палома,
Шарлът Уилмор е.
Антон,
Палома...
Антон,
Палома, Шарлът Уилмор е.
Да, това съм аз. Здравейте.
Антон, Палома. Здравейте.
Шарлът Уилмор е.
Не знам къде по света се намирате.
Предполагам на някое екзотично място в търсене на млади виолончелисти.
Както и да е, знам че мина много време, но майка ми най-накрая почина
и вече не съм нужна тук.
Така че...
ако може,
бих искала да дойда и да се присъединя към вас.
Шарлът.
Палома и аз толкова съжаляваме за майка ти.
След петмесечно търсене на три континента,
сме развълнувани да ви представим нашите
забележителни финалисти в Шанхай за един последен концерт.
Академията Бахоф в Бостън,
основана от дядо ми Емил през 1927 г.,
е най-доброта музикална сцена
за младите виолончелисти от целия свят.
И всяка година ние учим стотици студенти в Масачузетс,
но само на една избрана шепа от тях се дава възможността
и привилегията да пребивават и учат в Академията,
затова съм толкова развълнуван, че победителят тази вечер ще получи
четиригодишна стипендия в Бахоф.
Сега, фактът
че най-ценното ми протеже,
Елизабет Уелс, една от най-добрите млади виолончелистки,
ще е жури в заключителния концерт тази вечер е изпитание
доколко талантливи са тези три млади дами.
Това да слушам Лизи как свири толкова... чисто, толкова перфектно,
сякаш ме извисява до Бог.
Е, тя е толкова близо до Бог, колкото искам да стигна аз.
Но Лизи не е единствената изненада, която имаме за вас тази вечер.
В продължение на четири славни години,
обучавах Шарлът Уилмор в Бахоф.
Шарлът беше рядък и надарен талант,
готов за онзи тип величие, постигнат от много малко,
но след това, както всички знаете,
любимата майка на Шарлът, Рут,
се разболя.
Шарлът остави кариерата си на изчакване и се върна вкъщи, за да се грижи за майка си.
Такава е същността на Шарлът.
Бях развълнуван, когато Шарлът се свърза с Палома и мен,
развълнуван, че след близо десетилетие,
тя е отново в нашия живот.
Дами и господа, вторият ни съдия за тази вечер,
Шарлът Уилмор.
Това е байжиу. Китайска водка.
Два шота и ще започнеш да говориш мандарин.
Шарлът!
Добре, търсех те.
Сигурно си спомняш тези двама строги учители от Академията?
Боже мой. Радвам се да те видя.
Теис и Джефри.
След всичките тези години!
Шарлът, ето те и теб!
Бихте ли ни извинили?
Искам да те представя, преди да се наложи да се качим горе и да започнем.
Тя е толкова развълнувана да се запознае с теб.
И ето я, Шарлот, моята звезда.
Елизабет... - Елизабет Уелс.
Разбира се.
Моля те, наричай ме Лизи.
Твоята музика, Лизи, е повече от прекрасна.
Съжалявам.
Аз ли съм най-щастливият човек на света? Дори не пия и се чувствам замаян.
Двете ми най-съвършени студентки заедно.
Боже мой. Трябва да започнем това нещо.
Аз съм ти много голям фен.
Знам, че звучи нелепо, но съм изтеглила цялата ти музика,
както и онзи брой на списание "Ню Йорк Таймс", посветен на теб,
снимките ти бяха невероятни и начина...
Бях на девет, когато те видях за първи път.
Ти беше на 14 и беше всичко, което исках да бъда аз.
Моят идол.
Моля те, не се изнервяй около мен, Шарлът.
Просто съм толкова щастлива, че най-накрая те срещнах.
Искаш ли да разбереш една тайна?
Момичето отляво ще спечели.
Тя е блестяща. Ще отвее останалите две участнички.
Съгласна съм, но това заличава цялото напрежение, не е ли така?
Искаш напрежение?
Виж майката на другото момиче в синята рокля.
И човекът със сивите спортни панталони.
Той е баща на момичето в средата.
Между тях се случва нещо.
Те не могат да си помогнат.
И то точно пред техните съпрузи.
Само гледай.
За първи път забелязах по време на полуфиналите.
Забавно е.
И... доста секси.
Само гледай.
Ръката й...
Знам, че не трябва да шпионирам, но...
това...
Това ме подмокри.
Всъщност сме се срещали веднъж преди.
Така ли?
Беше в деня, когато напускаше Бахоф.
Майка ти точно беше прекарала инсулт, а ти беше събрала всичките си чанти и...
Тъкмо влизах и бях нервна и развълнувана, и...
Видях те.
Моят герой.
Това беше много отдавна.
Свириш ли още?
Отне ми известно време, след като напуснах Бахоф.
Години, ако трябва да съм честна, но сега...
Харесва ми.
Защото свириш за себе си? - Точно.
През цялото това време с Антон,
практиката,
изпълненията, натискът да бъда перфектна.
Беше... - Знам.
Мислила ли си си някога да напуснеш?
Бахоф?
Това е моето семейство. Никога не бих го направила.
Никога?
Не, никога.
Изпълненията.
Тези специални изпълнения.
Това е, което се очаква от нас.
Не ми липсва да чувам това.
Е, ще се радваш да научиш, че си давам малко почивка.
Първата ми от доста време. От утре.
Невероятно. - Знам.
Знам, ще мога наистина... да спя.
Да не мисля за ноти или тонове, ръцете ми да си починат.
Да забъркам малко проблеми.
Да пия повече от едно питие на вечер.
Байжиуто е вкусно.
Така чух.
По-добре да наваксам.
Господи!
Ял ли е нещо?
Надявам се да не е свързано с това, което се случва на юг.
Какво се случва на юг?
Някаква хеморагична треска близо до границата с Хунан.
Предава се по въздуха. Някаква зараза.
Бяхме на търсене за таланти в Хунан.
О, не може да е това.
Надявам се да не е.
Знаеш как Антон обича да намира протежетата си на отдалечени места.
Хунан, Камбоджа... - Минесота.
Тампа.
По-късно ще танцуваш ли с мен?
Да.
Добре.
Лизи, ето те. Антон те търси.
Идвам.
Елизабет.
Тъкмо казвах на Джефри и Теис,
че се надявах, че можем да те убедим да свириш
нещо кратко, моля те.
Само ако успееш да убедиш Шарлът да свири второ виолончело с мен.
Божичко. Да, моля. - Не.
Не. - Не, не, не. Трябва.
Лизи, Лизи. Не мога.
Перфектно. Моля те.
Моля те! Да, да го направим.
Божичко. - Дует на виолончело номер три?
О, да, перфектно.
- Знам, че все още го можеш. - Това е сбъдната мечта.
Лизи...
Лизи, сега съм аматьор.
Беше и винаги ще бъдеш
човекът, който кара сърцето ми да прескача, когато свириш.
Дами и господа. Дами и господа.
Всички сме свидетели на нещо изключително.
Била ли си някога с жена?
Досега не съм била с никого.
Никой? Никога?
Майка ми се разболя, аз се прибрах.
Така че всичко останало просто беше на изчакване.
И така, аз съм ти първата.
Първата и най-добрата.
Утре заминавам на запад.
Ела с мен.
Наистина ли?
Да.
Ще бъде по трудния начин.
Малки автобуси, странни градове.
Възможно най-далеч от първа класа.
Изключена от всичко и от всички.
Мисля, че бихме могли да се забавляваме заедно.
И аз мисля така.
Никога досега не съм срещала някой като теб.
Искам да кажа, че сме толкова различни.
И все пак...
си приличаме повече, отколкото изглежда.
Добро утро.
Добро утро и на теб.
Ти имаш ли махмурлук като мен?
Доста, да.
Не съм свикнала с пиенето на алкохол.
Тази китайската водка е брутална.
Искаш ли ибупрофен?
Моля те. Боже, да.
Главата ми пулсира.
Имам нужда от 50 таблетки.
Аптеката е отворена.
Какво е това? Козина от куче ли?
Най-добрият лек.
На почивка сме, нали?
Наистина ли не говориш мандарин?
Дори "ни хао"?
Мога да кажа "ни хао", но това, което току-що направи,
закупуването на автобусни билети...
Искам да кажа, че това би ми отнело три часа
и множество маниакални жестове с ръце и след това отчаян плач,
и накрая вероятно ще се озовем в Южна Корея.
Или би могла просто да използваш емотикон на автобус и билет. Същото е.
Добре. Е, това е отлична идея.
Сигурна ли си, че си добре?
Иглежда ти е зле.
Честно казано, чувствам се ужасно.
Добре. Е, сигурна ли си, че искаш да направиш това?
Можем просто да се върнем в хотела и да си поръчаме някой филм,
за да ти мине главата.
Не, имам само две седмици.
Не искам да пропилявам нищо от това.
Свиря въпреки болката.
Не искаш ли да вземем храна, преди да тръгнем?
Може да помогне.
Добре.
Най-лошата идея в историята?
Искам само стомахът ми да издържи пътуването с автобуса.
Трябва ли просто да вземем сметката и да се преструваме, че това никога не се е случило?
Това е твоят момент.
Може да се поклониш грациозно и аз никога няма да ти го натяквам.
Просто да отида на летището, сякаш никога не сме се срещали?
Точно.
Лизи. Коя Лизи?
Нямам представа за кого говорите.
Не ме карай да се смея.
Сигурна ли си, че искаш да го направиш?
Добре съм. Просто трябва да седна.
Боже. - Какво?
Нищо. - Какво?
- Имаше буболечка. - Господи.
Да, този автобус май никога не е почистван.
Е, казах ти, че ще бъде...
По трудния начин. Не си се шегувала.
Сякаш главата ми гори. Толкова е откачено.
Искаш ли малко вода?
Да.
Ето.
О, мамка му.
Сякаш устата ми никога не е била толкова пресъхнала.
Имам нужда от още ибупрофен.
Добре.
Ще ти стане по-добре след няколко от тези, кълна се.
Благодаря ти.
Не, не, не. Това е твърде много. Дали е добра идея на празен стомах?
Добре. Ще се оправя.
Ще се оправя. Ще се оправя.
Шарлът.
Трябва да отида до тоалетна.
Стомахът ми е зле.
Главата ми е още по-зле.
Не знам какво става. Просто трябва да отида до тоалетна.
Ние сме насред нищото.
Просто трябва да отида до тоалетна.
Трябва да помолиш шофьора на автобуса да спре.
Да, но не говоря... - Моля те, Шарлът.
Зле ми е. Моля те, направи го.
Имам чувството, че стомахът ми ще избухне.
Добре.
Добре. Извинете ме.
Не...
Може ли някой да ми помогне?
Приятелката ми е болна.
Някой говори ли английски?
Господине, господине?
Извинете ме. Приятелката ми е болна.
Можете ли да спрете автобуса?
Господине, можете ли да спрете автобуса, за да може тя да отиде до тоалетна?
Господине, можете ли да спрете автобуса?
Извинете? Може ли някой да ми помогне?
Болна ли е? - Да, тя е много болна. Ние...
Приятелката ти? - Да, имаме нужда от тоалетна.
Боли толкова много.
Добре ли си?
Добре е.
Не се чувствам добре. - Добре.
Лизи, ще спрем. Обещавам.
Спри. Трябва да отбиеш.
Наистина не се чувствам добре. - Знам. Знам, че не се чувстваш добре.
Ще спрем.
Ще се наакам.
Добре, ще спрем.
Господине, спрете шибания автобус!
Не мога да го задържа, моля те.
Знам, скъпа, знам.
Ще се наакам.
Знам.
Отбий шибания автобус. Направи го!
О, мамка му.
Добре. Ето. Хайде.
Той спря. Хайде.
Не мога. Не мога да се движа. Ако мръдна, ще се наакам.
Можеш да го направиш.
Малки стъпки, дишай дълбоко.
Стомахът ми се разкъсва. - Ще се справиш.
Боли много, боли много.
Знам, можеш да се справиш. Хайде.
Не мога да го удържа. - Близо си.
Не мога да го удържа. - Ще успееш.
О, мамка му, ще се изакам в автобуса.
Още няколко стъпки. Много си близо.
Не мога да го удържа.
Не мога да го удържа, ще се наакам. - Хайде. Можеш да го направиш.
Можеш да се справиш.
Умирам.
Добре си. - Не, умирам.
Добре си. - Страх ме е, Шарлът.
Добре си. - Това не е нормално.
Какво се случва?
Какво се случва с мен?
Не знам. - Какво се случва с мен?
Не знам. Болна си.
Болна си и ще се почувстваш по-добре... - Сякаш мозъкът ми гори!
Сега е извън теб и ще се оправиш.
Нямаш представа каква е болката. Много боли. Моля те.
Благодаря ти.
Какво се случва? - Ей, добре си.
Съжалявам. Толкова съжалявам. - Всичко е наред.
Грижех се за майка ми с години. Мога да се справя с това.
Тя е болна!
Кучи син!
Не виждаш ли, че е болна? Болна е!
Жестока си.
Е, още нищо не си видяла.
Всичко е наред.
Съжалявам.
Много съжалявам.
Съжалявам.
Много съжалявам.
Вземи я, за да не са изплашени.
Не защото ти трябва.
Добре. Ето.
Жадна съм. Жадна съм.
Да, дехидратирана си.
Вода? Някой има ли вода?
Вода? Някой?
Вода?
Благодаря ти.
Благодаря ти. Добре.
Трябва да те заведем на лекар.
Трябва да я закараме в болница. Болница.
Има ли по пътя?
Не мисля така. Чак в Тонгли. Не и болница.
Можем ли да се обадим на някого?
Мамка му. - Шарлът.
Няма сигнал. - Шарлът.
Шарлът? - Да?
Трябва да ми помогнеш.
Ще се орпавиш.
Не се чувствам добре.
Знам. - Наистина не се чувствам добре.
Главата ми, болката ме убива. - Добре.
Боли много, имам чувството, че мозъкът ми гори
и боли. Не знам какво ми се случва.
Опитай се да си затвориш очите. - Не, не. Няма да спре.
Няма да спре. Трябва да ми помогнеш.
Добре. Ще играем игра.
Ще играем игра.
Искам да си затвориш очите.
Затвори си очите. Дишай. Дишай.
Ще изброим колкото може повече композитори
по азбучен ред.
Моля те, не... - Лизи?
Боли. Боли. - Добре? Готова ли си?
Ще започна.
Адамс.
Хайде, някай с буква "б".
Концентрирай се върху това, вместо върху болката.
Бе... Бетовен.
Шопен.
Хайде. Ще се справиш.
Дворак, Дворак.
Добре.
О, Боже. О, Боже. Ще повърна.
Какво? - О, Боже, моля те. Моля те.
О, Боже!
Това...
Това буболечки ли ли са? Това шибани буболечки ли са?
Шарлът. Шарлът.
Това не е нормално. Това не е нормално, мамка му!
О, Боже.
Ами ако... Ами ако онзи човек снощи...
Ами ако той е бил заразен с Ебола?
Или онази зараза от Хунан?
Ами ако съм се заразила?
Не. Не си се заразила. - Ами ако съм?
Не си! - Ами ако съм? Виж какво се случва.
Ами ако съм? - Не си се заразила, не си.
О, Боже. Ще умра.
Не. - Ще умра.
Лизи, трябва да седнеш.
Болна съм. - Не, дехидратирана си.
Болна съм, мамка му. Ами ако съм болна?
Ами ако и ти си?
Казаха, че е заразно. Ами ако и ти си заразена?
Не съм болна. - Боже мой. Ами ако си?
Не съм болна. Ще бъде добре.
Нищо не е наред!
Спри да го казваш!
Какво правиш?
Спри! - Има нещо вътре в мен.
Не, не. Няма нищо вътре в теб.
Да, има. Видя го.
В повърнатото имаше шибани червеи.
То е вътре в мен.
Пълзят в кожата ми, усещам ги.
Не, няма.
Няма нищо вътре в теб.
Мога да ги усетя. Те са в главата ми и няма да излязат.
Накарай ги да излязат. Накарай ги да излязат.
О, Боже! Пълзят в кожата ми, усещам го!
Усещам го. В главата ми е. Накарай го да спре!
Моля те! Боли!
Излез! Махай се от тялото ми! - Лизи!
Трябва да го накараш да спре. Искам да спре!
- Какво казва той? - Казва, че трябва да слезете.
Да слезем? Ние сме насред нищото.
Не можеш да ни изгониш от този автобус.
Нуждаем се от лекар! Имаме нужда от шибан лекар!
Трябва да ни помогнете да намерим лекар.
Главата ми, убива ме.
Лизи, спри!
Какво правиш? Спри! Не! Спри!
Вижте, ще ви помогнем, когато стигнем Тонгли.
Имам нужда сега.
По този път има малко градче.
Ще имат аптека, може би и лекар.
Вървете натам.
Майната ти!
Добре ли си?
Благодаря ти.
Добре. Добре. Добре ли си?
Хей! Ние насред нищото. Какво правиш?
Не! Не!
Не! Майната ти!
Моля те, върни се. Изчакай!
Изчакай!
Ето ни. Почти стигнахме.
Просто продължавай.
Изгарям.
То е вътре в мен.
Пълзи вътре в мен. Какво се случва?
Всичко ще бъде наред. - Не, не е така.
Боже, не е.
Няма да е наред, Шарлът. Трябва да ме оставиш.
Няма да те оставя, Лизи. - Не, Шарлът. Слушай ме.
Нещо не е наред.
Нещо не е наред с мен!
Лизи, знам, ето защо трябва да намерим помощ.
Не, умирам. Не разбираш ли?
Не! Не разбирам. - Но да. Умирам.
То е вътре в мен.
Вътре в мен е.
Шарлът?
Какво се случва?
Боже мой.
Ръката ти!
Вътре нещо пълзи.
Какво е?
Не знам!
Какво се случва? - Не знам, мамка му!
Виж, живи са. Живи са, мамка му!
Това са буболечки!
Шибани буболечки!
Какво, по дяволите?
Какво е вътре в теб, по дяволите?
Боже мой. - Ръката ти.
Те са в ръката ти. Трябва да ги извадиш, Лизи.
Лизи, трябва да го спреш.
То е в теб. Трябва да го спреш.
В теб са. - Боже мой. Шарлът, помогни ми.
Помогни ми! Помогни ми, Шарлът!
Знаеш какво трябва да направиш.
Добро утро.
Добро утро и на теб.
И ти ли имаш махмурлук, като мен?
Доста. Да.
Не съм свикнала с пиенето на алкохол.
Тази китайската водка е брутална.
Искаш ли ибупрофен?
Аптеката е отворена.
Какво е това? Коса от куче?
Най-добрият лек.
На почивка сме, нали?
О, Боже.
Какво? - Нищо.
Какво? - Имаше буболечка.
Имам нужда от още ибупрофен. - Добре.
Трябва да я закараме в болница.
Може би можем да се обадим на някого.
По дяволите.
Няма сигнал.
О, Боже. О, Боже, ще повърна.
Това...
Това буболечки ли са? Това шибани буболечки ли са?
Какво се случва?
Боже мой! Ръката ти!
В мен нещо пълзи.
Това са буболечки! Буболечки!
Какво, по дяволите?
Те са в ръката ти.
Всичките са в ръката ти!
Знаеш какво трябва да направиш.
Знам, че е много далеч от Китай,
но сме толкова развълнувани, че Джан Ли идва да живее при нас и ще учи виолончело.
Удоволствието е наше, г-жо Палома.
Винаги съм искала това за нея.
Ще се грижим за нея, сякаш е наша собствена дъщеря.
Джан Ли, готова ли си да слезеш и да видиш параклиса?
Да.
Студентите, с които учиш едва ли са виждали нещо такова.
Грандиозно, нали?
Превърнато от параклис преди почти сто години.
Вдъхновено от Музикферайн във Виена.
Джан Ли, ела тук. Ела тук.
Хайде. Ела.
Добре, сега застани точно тук.
Точно тук.
И искам да изпееш нота.
Високо.
Пей.
Не звучи ли невероятно?
Вярвам, че това е най...
акустично перфектната стая, в която някога съм бил.
Красиво е. - И...
много малко студенти
са канени да свирят тук.
Необходими са години и години интензивна практика.
Но най-добрите,
най-добрите,
Лизи, например,
Шарлът Уилмор, преди нея.
Ако си толкова изключителна,
колкото тях, и Джан Ли, аз вярвам, че може и да си,
тогава може да имаш шанса да изпълняваш тук,
а след това може да имаш шанс...
за величие.
Ехо.
Ехо, кой е?
Кой е?
Ехо.
Кой е?
Боже мой.
Къде беше?
Какво се случва с теб? Търсихме те.
Елизабет.
Какво се е случило с ръката ти?
Какво се случи с ръката ти, по дяволите?
Намериха ме отстрани на планината.
Дрогирана.
Покрита в кръв.
Само със зле направен турникет, който ме поддържа жива.
Полицията се опита да ми помогне, но...
Аз съм тази, която взе хапчетата.
Аз съм тази, която...
отряза собствената си ръка.
Когато се събудих в болницата...
и след като наркотиците излязоха от системата ми и отново можех да мисля ясно...
Шарлът вече беше извън страната.
Все още не мога да разбера.
Защо? Защо би направила това?
Защото...
Защото тя е ревнива шибана кучка!
Имах...
музиката, славата...
теб.
И тя не можа да понесе това.
Не можа да понесе, че я замених. Тя...
проследи ме до Китай, сприятели се с мен,
спеше с мен, отрови ме.
Всичко това, защото имах живота, който тя така отчаяно искаше.
Боже мой. Боже.
И сега го няма.
Изчезна напълно.
Елизабет...
Всичко ще бъде наред.
Тя ми отне всичко.
Всичко!
По-силно.
Да.
Добре. Добре.
Свири въпрекиболката. Добре.
Точно така.
Не...
Всъщност, Елизабет, когато репетицията приключи,
имаш ли минута, за да поговорим?
Не разбирам.
Изгонвате ме?
Няма къде да отида.
Намерихме ти място.
До музея, в непосредствена близост до Сентръл Авеню Ти Стейшън.
Ще платим за това.
Ще платим за всичко. Ще платим за рехабилитацията ти.
Но все пак мога да бъда полезна, Антон. Мога да преподавам.
Музиката е моят живот.
Погледни ни.
Знаеш какво е това.
Как работим тук.
Имаме Теис и Джефри.
Нямаме нужда от повече учители.
Мога да дирижирам и да композирам.
Мамка му, ще чистя тоалетните!
Просто... Не ме изоставяйте.
Моля ви.
Антон...
ако ме приемете,
музикалният свят ще ме приеме.
Не разбирате ли това?
Имате тази сила.
Имате репутацията.
Вашата дума означава много,
но ако ме изгоните...
Моля те.
Не бъди този човек.
Не ме изхвърляй.
Лизи, това е консерватория за музика, а не дом за възстановяване.
Съжалявам.
Не исках да го кажа така,
но има и други момичета, които трябва да приютим и обучим.
Антон...
Моля те.
Не знам нищо друго.
Имаше дарба.
Рядък и...
красив талант, като никой друг.
Но за съжаление този дар вече го няма.
Много съжалявам, Елизабет.
Моля те.
Ехо?
Майната ти. Луда кучка!
Майната ти! Майната ти!
Майната ти. Шибана кучка!
Антон.
Какво става?
Антон.
Стой тук.
Лизи.
Какво правиш тук?
Ще замръзнеш до смърт.
Знам, че е трудно, но мислех, че сме се разбрали.
Не можеш да си тук.
Защото нямах нищо, което искаш.
Сега имам.
За какво говориш?
Какво имаш?
Имам кучката.
Боже мой.
Лизи, какво си сторила?
Къде е тя?
В багажника на шибаната ми кола.
Значи мога да се прибера?
Къде е тя?
Тя е с Палома, но не се тревожи.
Тя... Тя не може да те нарани.
Но тя е луда.
Тя ме отвлече, Антон.
Знам. Не е добре. Очевидно.
Но честно казано,
и ти не си.
Наистина ли ревнуваше толкова?
Не ревнувах.
Опитвах се да й помогна.
Като отряза ръката й?
Видях нейната снимка в едно списание.
Видях татуировката на гърба й.
Същата като моята.
Знаех как я е получила.
Знаех какво е трябвало да направи, за да я получи.
И знаех, че тя е с промит мозък, точно като мен,
докато майка ми не се разболя и аз трябваше да се прибера.
Седях в тази стая с майка ми десетилетие и бавно полудявах.
Обвиних себе си за всичко.
Прекарах години в психиатрични болници, докато накрая,
с малко помощ видях светлината.
И така се свързах с вас...
и се върнах в живота ви.
Защо се върна?
Защо се върна, Шарлът?
За да я спася.
Да я спасиш от какво?
От теб.
Много добре.
Сега наобратно.
Отлично.
Повече напрежение в струните.
Усети го вътре в теб, Шарлът.
Да.
Добре.
Направих грешка.
Да, направи.
Съжалявам.
След цялото това време.
Прости ми. - След цялото това обучение.
Прости ми, Антон.
След обещание за Карнеги Хол.
Спри. Не плачи.
Спри да плачеш, мамка му!
Няма да се случи отново.
В тази стая, по-добре да не се случва.
Никога в тази стая.
Защото знаеш какво се случва след това.
Да, знам. - Да?
Да.
Тук не правим грешки.
Не и когато представляваме Академията.
Чие име е на тази врата?
Твоето. - Да.
Моето, на баща ми, на дядо ми.
Това училище е моята кръв.
Това е моята история.
Аз ви уча по начина, по който учиха мен, по начина, по който учиха Теис и Джефри,
и всеки, който имаше късмета да спечели място тук.
Но мога да те изведа само до това ниво.
Ще работя по-усилено.
О, ще работиш по-усилено.
Защо работим толкова усилено, Шарлът?
За да сме най-добрите.
И защо е така, Шарлът?
Защото това е, което се очаква от нас.
Имаш тази татуировка, защото
беше готова да свириш в този параклис.
Имаш тази татуировка...
защото ти беше най-добрата.
Да, знам.
И ако не си най-добрата,
ако ме обидиш...
както и Теис и Джефри с твоите грешки?
Дискредитирам Академията.
Защо?
Защото бях подготвяна за Съвършенството и се провалих.
Подготвяна от нашата пот, страст и репутация.
Подготвяна от нашата пот и страст и репутация.
Месец след месец, година след година.
Докато не стана готова.
Докато не станах готов.
Ти се провали.
провали се.
И какво означава това?
Какво означава това, Шарлът?
Когато не успееш в нещата, на които те учим?
Не мога да се доближа до Бога.
Не, не можеш.
И талантът ти ще бъде похабен.
Похабен от липсата на амбиция.
И какво ще стане сега?
Сега? - Да, какво се случва сега?
Какво се случи с мен, какво се случи с Теис и Джефри?
И всеки от избраните, които ти провали?
Плащаме цената.
Плащате цената.
Тази вечер, Шарлът, след толкова години,
пак ще свириш за нас.
Не мога.
Не съм готова. - Соната за соло виолончело.
Не съм готова да свиря тук, Антон.
Моля те.
Е, тук е мястото, където трябва да свириш. Там, където винаги си свирела.
Теис, Джефри.
Не.
И, разбира се, Палома.
Моля те.
Палома, можеш да спреш това.
Моля те.
Ние правим това, което трябва да направим, Шарлът.
Това е, което се очаква от нас.
Палома винаги е обожавала, когато свириш перфектно.
Всички го обожавахме.
Това винаги беше целта.
Нали, Шарлът?
Съвършенството.
Не трябва да е така, Антон.
Наистина ме мразиш, нали?
Ти...
мразиш ме, когато всичко, което някога съм правил, е да вярвам в теб.
Знаеш какво ми направи.
И знаеш, че това ти помогна да станеш
редкият талант, който беше.
Бях дете.
Лизи беше дете. Бяхме деца.
Вие бяхте студенти, които постигнаха величие.
Точно както предвиди дядо ми.
Точно както баща ми ме научи.
Всички трябва да имат този късмет.
Лизи.
Била ли си малтретирана?
Така ли наричате това, което сторихме за вас?
Да свириш тази музика,
да постигнеш Съвършенството...
това беше подарък.
Виждаш ли, Шарлът?
Отряза ръката й за нищо.
Лизи, ако обичаш.
Е, трябва да помниш нашите...
малки ритуали. Напитките, официалността.
Последствия.
О, но тогава беше само дете.
Повечето неща наистина не са се променили.
Ами всъщност...
има едно нещо, което се е променило.
Ако постигнеш Съвършенството,
което се очаква от теб тази вечер, тогава...
може да си тръгнеш.
Аз съм учител, да, но...
Не съм чудовище.
Но ако направиш грешка,
ако пропуснеш дори една незначителна нота...
няма ти да платиш цената.
Палома, ако обичаш.
Готови сме за теб, скъпа. Ела.
Джан Ли, ти си една късметлийка.
Ела, ела, ела. Седни.
За да можеш да станеш свидетелка на този частен концерт,
такава си късметлийка.
Много благодаря.
Не.
Добре, Шарлът. Време е да свириш.
Не мога.
Ако не можеш, знаеш какво ще се случи.
Тя тъкмо е дошла тук.
Тя е дете.
Направи го на мен.
Ако трябва да го правиш, направи го на мен, моля те. Не го прави на нея.
Антон, моля те, умолявам те.
Спри!
Направи го на мен.
Свири за нас, Шарлът.
Събрали сме се, за да те чуем как свириш.
Сега го направи.
Свири Съвършенството.
Свири.
Е, знаеш какво става сега.
Палома, би ли била така добра да заведеш Джан Ли горе?
Отдавна мина времето за лягане.
Благодаря ти. Беше прекрасно.
Наистина ли си мислеше, че ще я накарам да плати...
за твоята грешка?
Тя има нужда от години обучение.
Трябва да бъде поканена...
да изпълнява за нас, като съд на Бога.
Има нужда от татуировката си.
Не съм някакъв случаен извратеняк.
Просто малко се забавлявам.
Копеле!
Теис, Джефри.
Викнете ме, когато спре да хапе.
Помощ!
О, не, не.
Моля ви, помогнете ми!
Не!
Изчакайте!
Не.
Искам да съм първа.
Това е най-малкото, което заслужавам.
Моля те. Не, не.
Чува ли ме някой?
Обикновено обичам да използвам пръсти, но...
Не!
Това вече е невъзможно, не мислиш ли така?
Не!
Разтвори крака.
Не ме докосвай!
Моля те, не.
Това няма да боли толкова, колкото...
да отрежеш собствената си ръка, но...
Ще направя всичко възможно да е близо.
Моля те! - Надявам се вагината ти да го понесе.
Не.
Не!
Майната ти! Майната ти!
Би трябвало да те убия.
Но беше права.
Онова, което каза...
отстрани на пътя.
Беше права.
Ръката ми!
Ръката ми.
Трябваше да те спася.
Трябваше да те извадя от неговия контрол.
Знаех, че си затънала.
Колкото затънала бях аз някога, но знаех, че няма да се откажеш без бой.
Не мога да повярвам, че това се случва.
Знаех, че си една от неговите специални ученички.
Какво?
Не знаеш нищо.
Знам.
Затова трябваше да те спася.
Спри да казваш това.
Не ме спаси. Не ме спаси от нищо.
Накара ме да отсека собствената си ръка.
Нямаше да се откажеш доброволно,
затова трябваше да измисля истинска причина, поради която той никога повече да не те иска.
Да няма нужда от теб никога повече.
Защото, Лизи, той никога не те е обичал.
Не е обичал и мен. Не му е пукало за нас.
Измъчваха ни и се преструваха, че това е образование.
Преструваха се, че това е някакво по-висше призвание,
но това беше просто изнасилване, Лизи.
Изнасилиха мен, изнасилиха и теб.
И следващия път, когато най-много се нуждаеш от Антон, той няма да е до теб.
Обещавам ти това, но аз ще бъда.
Ще бъда там.
Обещавам.
Толкова съжалявам.
Продължавам да го виждам.
Как злоупотребяват с мен.
Години наред, години наред, отново и отново.
Както никога досега не съм го виждала.
Сякаш съм била сляпа.
Трябва да се случи това, за да го видя.
Трябва да спра Антон.
Трябва да спрем всички тях.
Трябва ми помощта ти.
Всичко.
Антон.
Детето спи ли?
Палома? Тя...
Добре ли си?
Палома?
Какво става?
Палома!
Беше толкова дрогирана, че дори не знаеше, че сме я намушкали.
И барикадирахме всички врати, за да можем да вдигаме толкова шум, колкото искаме.
Знаеш какво ти стори тя.
Тя те съсипа!
Не, тя ми отвори очите!
Сега, ще отрежем топките ти и ще ги продадем като дрънкулки.
Вижте.
Болен съм, очевидно.
Болен съм и...
Мога да получа помощ.
Болен съм!
Сега.
Шибана кучка!
Плащаш цената.
Плащаш цената, плащаш цената.
Шарлът. - Плащаш цената.
Шарлът?
Ножът!
Шарлът.
Шарлът, ножът!
Ръката ми!
Това е за всичко, което ми направи.
И за това, което си направил на Шарлът.
А това...
Това е за всяко друго момиче, което се довери на болния ти задник.
Превод и субтитри mitko_199