Чу ли това?
От тук се чу? - Не, дойде от гората.
Може да е Руиз.
Или някой бракониер. - Той не би гръмнал така.
Какво ще правим? Кучетата пуснати ли са? - Не, те избягаха.
Преброих три пъти. Бум, бум, бум. Тишина и после още два пъти.
Не е лов. Не беше пушка, а револвер.
Облечи се дебело.
Тук ли беше или в земите на Руис? - Тук.
Хайде да го видим на светло.
" К О Г А Т О З Л О Т О Д Е Б Н Е "
Превод, субтитри и адаптация Петър Кръстев
Какво за Бога?
Пума ли е? Наскоро видях една.
Една от козите на Руис.
Руиз щеше ли да убие пумата?
Точно обратното се случи. - Не. Опашката й е отрязана с нож.
Какво ще правим? - Трябва да докладвам.
Това за какво се използва?
Виждал съм го някъде. - Според теб за какво?
Не знам братле.
Това е в имота на Руис. Трябва да му кажеш.
Или на полицията.
Ами ако Руиз го е убил? Видял крадец на добитък и го е убил.
Щеше ли Руиз да разполови човек? - Разсече…
Да разчлени тялото, и да се отърва от него.
Какво е станало с Руиз? - За какво питаш?
Случило ли се е нещо, което не си ми казал?
Много хора не ни харесват. - Не харесват теб.
Или е минал по пътя, или оттук.
Хванал е пряк път към хълма. - Към Мария Елена? Пресичат ли се?
На какъв език е това? - Виждал съм го някъде.
Руски или подобен? - Руски?
Мария Елена Гомес.
Какво преследват кучетата?
Здравей, Мария Елена. - Какво става, доста време мина.
Дойдохме да те видим, защото някой стреля вечерта. Ти чу ли?
Отидохме да търсим с Джим и кучетата. Попаднахме на нещо, което може би познаваш.
Очакваш ли някого?
Повече няма да идва. Имало е инцидент.
Кога ще дойде? - Отдавна трябваше да дойде.
Чакаме го. Той идва, за да помогне със случая на сина ми.
Уриел? - Да
Той трябваше да убие сина ми.
Трябвало е да убие Уриел.
Той е обладан от дълго време.
Очаквахме този човек дойде да се погрижи за него.
Грешката беше моя. Мислих, че можем
да го излекуваме с молитви.
Запалихме свещ за светеца… - Църквата е безсилна.
Те нямат власт. - Не посмяхме да кажем нищо.
Страхувахме се, че Руиз и другите ще ни и изгонят далеч. Нямаме нищо друго.
Мислехме, че можем да го излекуваме.
Запазихме го жив, за да може да бъде убит.
Но отне твърде много време. - Казвал ли си на други за това?
Мина година или повече. - Година?
На кого каза?
Син ли й е бил? - Да, първородният.
Нямам информация, г-н комисар.
И ти ли го видя?
Да.
Какво точно видяхте?
Виждали ли сте обсебен човек преди? - Не.
Как разбрахте, че е обладан? - Така казаха, Гутиерес.
Няма да се усъмните, когато го видите. - Излъгали са ви.
През повечето време става въпрос за нещо съвсем различно. Това е отдалечен район…
Той е просто гадняр. Изпратете кмета там.
Обадете се на кмета. Или ми дай номера, аз ще се обадя.
Не идвайте тук, да докладвате. Особено ти.
Казаха ти го преди година. Изпратихте чистачката едва вчера.
Не ми крещи, дяволе!
Никой не ми е казал. Пак си навличаш неприятности.
Подиграваш ли ми се? Не ми ли вярваш? - Няма проблем.
Удари ме. Дайте ми причина за ареста. Този път няма да се измъкнеш.
Спокойно. - Намерихме чистачката мъртва.
Той беше разчленен. - Те си имат свои практики.
Ще се обадим на здравните власти. Това е всичко.
Това правим ние. Можете да правите каквото искате.
Защо чистачката беше убита? - Кой?
Руиз направи ли го? Руис?
Позволете ми да се съмнявам във всичко. Ние сме в селата.
Защо някой ще се обладава тук? За какво говориш?
Няма да изследват тялото. И все пак стана ясно.
Казаха, че не им принадлежи. Измиват си ръцете.
Но някой уби чистачката, за да предотврати той да стигне до Мария Елена.
Ами кмета? - Бяха го извикали.
Той вече знаеше преди година.
Мислех, че се погрижи за него. - Страната губи, ако стане известна.
Това ще бъде пусто село. Губим всичко.
Каза ни да изчезнем, докато от министерството изпращат нова чистачка.
Кога? - Не казаха.
Нямаме търпение! Уриел прави смъртта.
Или изчезват? Млъкни и тръгвай. - Трябва да се въоръжим.
Срещу какво?
Кучетата изчезнаха преди месец. И четирите.
Първо животните бъркат, казват те.
След това дори мъртвите се раздвижват.
И какво ще правим? - Трябва да измислим нещо.
Май трябва да сложа свирките в чантата и изчезват, преди да се разчуе.
Момчета, това е тяхно дело.
Искат страната ми. Затова сме сами. Игнорират ни.
Обсебен ли съм?
Никога не бих повярвал.
Армандо. Къде отиваш? Не прави нищо лудо.
Пресвета Майко! Дон Руис! Какво ще правиш?
Мамка му. - Не.
Какво ни докараха? Най-лошото, което може да бъде донесено в моята страна.
Не стреляй. Дон Руис, недей. - Трябва да се направи нещо.
Злото не умира така. Влошава се. - Ако го убиеш, сам ще умреш.
Те проникват в телата ни, в душите ни.
Това само влошава нещата. Нека да е някой, който знае как да се справи.
Млъкни!
Когато трябваше да изгори къщата, ти се премести тук.
Ти дойде и прецака всичко.
Убий ме, Руиз. Давай страхливецо.
Убий ме, преди да вляза в стомаха на
Химена и да унищожа живота, който тя носи.
Ти си първият, когото ще посетя след освобождаването си.
Армандо. Какво направи? Не казвай, че си наранил някого.
Тя казва, че може всичко. Обича да играе с нас.
Отворите прозореца. - Той ни се подиграва.
Той е жив. Той не направи нищо.
Трябва да си тръгнеш. Зарежи всичко, Руиз. Не, той трябва да се махне от тук.
Той трябва да бъде отведен. Два-три часа път.
Далеч. - Твърде опасно. Без опит. Страхливци.
Ще го направя или с ваша помощ, или сам.
Това са моите земи.
Гнойта трябва да се отстрани, преди да се разпространи.
Ти също имаш семейство, Педро.
Направи го за тях. Рискувай.
Какво ще правиш, Дон Руис? Недей го наранява.
Какво ще правиш?
Леглото е широко. - Не можеш да го изкараш от леглото.
Не го докосвам. Да вържем краката заедно и да го издърпаме като прасе.
Какво правиш?
Вземат го. - Къде?
Отвеждат брат ти. - Дайте въжето за връзване.
Да хванем матрака. - Няма да издържи.
Хвани го, брат ти е прав. Изведнъж ще се счупи.
Едно, две, три, сега. - Стой стабилно.
Дърпай. С всички сили.
Изчакайте! - Внимавай!
Какво отвратително същество.
Ще го убиеш, дон Руис. - Млъкни, или сам ще умреш.
Мамка му. - Хайде, хвани го пак.
Това е всичко.
Не го пипай. Хвани това.
Внимавай, тук има стъпало. Ставай, по дяволите.
Не люлей. Ще го изтърва.
Дръж се. Спреи, изтървам го.
По дяволите, по дяволите.
Вземете одеяло. Побързай, копеле. Едно-две три.
Вдигни го!
Тук ли ще го хвърлим или по-далеч? Изминахме 300 километра.
Да продължим още сто. Като вземеш предвид състоянието на човека.
Каква гадост. - Докосна ли го?
Трябва да изгоря всички дрехи.
Добре се справихме.
Правилно си постъпил. Много добре. - Внимавай, внимавай!
Боже! - Не успя ли?
Проклето хлапе. Откъде се появи? - Предполагам, че отива на училище.
Глупак! - Боже мой. Само това ми липсваше.
Какъв риск. О, Боже.
Да го зарежем тук? - Защо не.
Ами ако се удави? - Полусухо е.
Боже мой! - Сега пък какво?
Скочил ли е? - Не можеше да мръдне.
Когато избегна удара с момчето.
Казах ти да погледнеш, Джими. Как не го видя?
За щастие видях момчето навреме.
Кога излезе този малкия?
Преди около 20 минути.
Той лежи някъде отстрани на пътя. - Пак ли ще го вземем?
Не, на 20 минути е достатъчно далече. Това вече не е наша грижа.
Армандо!
Армандо! Армандо…
Тази коза.
Ах ти!
Не, не…
Изчезни от тук. - Армандо!
Не го прави, почакай.
Не стреляй по животното с тази пушка.
Ще бъдем прокълнати, скъпи. Ще ставаме родители. Не го прави.
Ще го направя!
Махни се оттам по дяволите. Разкарай се.
Бих посетил фермата на дон Руис.
Той е мъртъв. Съпругата му също.
Майка ми я няма.
Как така изгубен? Къде е той? - Нещо му се е случило.
Не трябваше да отвежда Уриел. - Видяхте ли Руиз мъртъв?
Остави ме да спя тук. Не искам да съм сам в къщата.
Не можеш да останеш. - Замръзвам. Ще питам, дон Язурло.
Върви в конюшнята. Там е топло.
Не искам да остава. - Можеш да си тръгнеш веднага щом се съмне.
Той има пистолет. Знаеше ли? - Имаш ли пистолет?
Имам револвер. - Дай ми го.
Тръгваш на разсъмване. Не искам да те виждам повече.
Добре, сър.
Може ли да кажа нещо? Не използвай електрическа светлина.
Създава сянка, която привлича злото.
Защо му каза да остане?
Той е уплашен, Джими. - Не говориш сериозно, вярваш ли му?
Мама щеше ли да го остави сам? Защо? Той лъже.
Пет.
Нищо не се взема от къщата.
Ценности? - Не.
Нищо, което имаме това място е било.
Без дрехи или сувенири.
Да караме до селото.
Взимам детето си, така че нека се измъкнем от тук.
Кой е?
- Отвори. Аз съм. Педро.
Спешно е, Леонардо.
Какво има? - Трябва да вляза и да поговорим.
Сабрина не ти каза за резултата ти. - Трябва да поговорим.
Спри. Не трябва да си тук. - Пусни ме в собствената ми къща.
Какво правиш? - Събуди Сабрина и децата.
Дайте два чифта дрехи за мен и за брат ми. Ще ти обясня всичко по-късно.
Какво по дяволите е това? Не намесвай семейството ми в собствените си проблеми.
Донеси тези дрехи, по дяволите. В полза на всички е. Донеси дрехите.
Какво за Бога?
Трябва да поговорим, Сабрина. - Пиян ли си?
Нещо се случва.
Защо, по дяволите, си гол? Махай се оттук.
Трябва да поговорим. - Какво правиш така в къщата ми? Вън!
Какво е това? - Трябва да поговорим за случилото се.
Объркал си се. - Това е катастрофа.
Защо си тук? Махай се сега. - Имам нужда от дрехи.
По дяволите… алкохол ли е? Дай го тук.
Не ме гледай така. Ще ти обясня.
Да влезем вътре. - Не. Ти наруши ограничителната заповед.
Защо го правиш това? Събуждаш децата. Ти събуди Джаир.
Хайде да влезем, Леонардо. Ще обясня ситуацията.
Татко! - Момчето ми.
Влизай, Сантино. Студено е. - Да, да влезем вътре.
Какво искаш да направя?
Опаковай дрехи, играчки в чантата и едно яке. Да отидем на пътешествие.
На пътешествие? Сантино никъде няма да ходи. Изчезвай.
Всички тръгваме заедно. Селото е обитавано от духове.
Въплъщение на злото, което вярвам, че работи безплатно.
Скоро селото ще се превърне в ад на земята.
Да се ​​обадя ли на адвоката? - На полицията. Той изплаши децата.
Няма да викам полиция.
Може ли да вземем Роджър с нас? - Сигурен ли си? Побързай, Санти.
Изкарай го оттук. - Отиваме на пътешествие.
Той плаши децата. - Ще може ли и Вики да дойде?
Да, ще отидем всички. Събуди и брат си. - Никой никъде няма да ходи.
Ще извикам полиция. Съжалявам.
Сантино, събуди брат си. Кажи му, че тръгваме веднага.
Какво не разбра? Аз решавам за децата. Никъде няма да ходят!
Не чу ли какво ви казах? - Идваш тук, за да ни изплашиш.
В селото има обладан човек! Смърди на лайна.
Аз самият го видях. Трябва да тръгваме. Къде са ключовете за колата?
Какви ключове, бе идиот, такъв? - Достатъчно. Къде са?
Измислил си всичко. Защо искаш съсипеш живота ми? Не можеш да понесеш щастието ми?
Идваш тук, за да плашиш децата. Правиш скандали.
От четири години, не си плащал издръжка. И изведнъж се появяваш.
Каква глупачка съм, позволявам ти да ги виждаш. И за какво? И сега това…
Какво ти направих? Разкарай се. Стегни се, глупако.
Разкарай се! - Недей да крещиш.
Какво ти е нужно? Имаш ограничителна заповед. Опомни се вече.
Какво ти е нужно, за да дойдеш на себе си? - Хайде стига. Има обладан човек.
Какво точно си мислиш? - Ах ти, боклук такъв. Само се чуй…
Дори и за децата, какво точно искаш? - Татко, мамо! Лео!
Видях го с очите си. - Лео, Лео, Лео!
Сега пък какво има? - Роджър Поук. Вики! Захапа Вики.
Не, не! Вики! Хвани го.
Мамо! - Вики!
Хвани го! Прието!
Вики! Не! Хвани го.
Лео! - Вики!
Вики! Прието!
Дъщеря ми, моля помогнете. Искам да е тук. Къде е тя?
Какво стана, Педро? Къде е тя? - Сантино!
Лео! - Слушай. Трябва да тръгваме.
Джаир, татко е. Погледни ме. Тате е, Джаир.
Не. - Не хапи, синко. Добре.
Джаир… Погледни ме, Джаир.
Погледни ме, Джаир. Татко е тук.
Не се хапи, недей. Аз съм баща ти, Джаир. Тате е тук.
Успокой се.
Точно така.
Спокойно, Джаир. Санти! Да тръгваме, хайде.
Къде е Вики? - Обади се на полицията.
Защо не я доведе у дома? - Обади се на полицията.
Добре.
Лео. Не използвай оръжието. - Помогни ми да намеря дъщеря си, задник.
Не използвай пушката. - Тя е сестра на децата ти, глупако.
Помогни ми да я намеря. - Не търсиш куче.
Това е дяволът. Лео!
Лео! Остави пушката.
Не използвай пушката. Лео!
Какво има сега, Язурло?
Куче. Нападна дъщерята ми. Голямо кафяво куче.
И се обадихте на полицията за кучето? - Кучето взе момичето, Гутиерес.
Докладвай. - Чуваш ли ме?
Какво става, Язурло? Пак ли се забърка? На теб говоря.
Чу ме, Гутиерес. - Не трябва да се доближаваш до жена си.
Гледай ме, когато ти говоря. - Не стреляй по кучето.
Благодаря. Къде е Лео? Виждали ли, ли сте Лео?
Кажи му, че Вики е добре.
Всичко наред ли е, скъпа? - Вики се върна!
Злато мое. Погледни ме, Вики. Боли ли те нещо? Къде е Лео?
Иди кажи на Лео, че Вики е добре.
Всичко наред ли е, скъпа? Погледни ме… боли ли те някъде?
Иди кажи на Лео, че Вики е добре. Къде са ключовете за колата на мама?
Къде са ключовете, Джаир?
Татко е.
Чуй, Джаир. Къде са ключовете за колата на мама?
Спомняш ли си? Вземи чантата на Джаир. - Вече не я ползва.
А какво ползва? - Рисува.
Къде? - В ръката му е.
Искаш ли сладолед? Ще ядем ли ябълков сладолед?
Не мога да намеря ключовете за колата. Тръгвам си, Санти.
Тръгвам си с колата. Ако намеря ключовете за сивата кола.
Татко ще те убие. - Какво каза, скъпа, повтори?
Татко се прибира с колата…
…и бум!
Златото ми…
Какво стана, татко? Какъв беше този взрив? Какво стана?
Добре ли си, Лео? Извикайте линейка.
Ранен е. Побързайте…
Каква изненада си приготвил?
Невероятно, взел си със себе си и децата!
Как беше? Имаше ли трудности? - Каква чудесна изненада.
Сабрина? - Хубаво е да сме отново заедно.
Прекрасно, Педро. Децата не трябва ли да са на училище?
Това не е ли колата на Сабрина? Как се разбираш с нея?
Говори ли с Джим, мамо? - Нищо не съм й казал.
За какво? Някой умрял ли е? Със сигурност още не?
Няма да ми сложите охрана, нали?
В отдалечен район, като този се случват такива работи.
Видели сте нещо неразбираемо, уплашили сте се и сте си представяли себе си.
Не. Случва се нещо наистина странно. - Какво има, бабо?
Може би грешиш. - Сигурен съм.
Бабо. - Успокой се, Сантино.
А ти сигурен ли си? - Аз да, и Джими също.
Обладан, обладан…
Бабо… - Стига, Сантино. Спри.
За какво се разбрахте със Сабрина? Какво каза тя?
Да напуснем селото ли?
Предполагам, че Сабрина знае за това?
Обладан… - Майко, виждала ли си нещо подобно?
Какво? - Познаваш ли някой обладан?
Не. Никога не съм виждала, и не познавам никого. Освен вас двамата.
Хората измислят всякакви неща.
Бабо, за какво говорите? - За нещо наистина лошо.
Влиза вътре в човека и използва тялото му, за да роди.
Това някаква болест ли е? - Една песен разказва за това.
Аз не… - Доста добре позната.
Прониква в тялото и заразява ума. Ограбва всичко…
Отказването на вашето тяло е наистина лошо.
Не, ако знаеш как да се защитиш.
Има седем правила, които не трябва да се забравят.
Какви? - С тяхна помощ ще се опазиш.
Не използвай електрическа светлина. Не дръж животни наблизо.
Не трябва да имаш нищо от човек, който е бил обладан.
Още едно важно нещо, никога не трябва да произнасяш името на злото на глас.
То има ли си име?
Разбира се, че има. Чуй.
Луцифер. - Мамо.
Азраел… - Мамо.
Велзевул. - Изричаш ги на глас.
Така е. - Обсебен…
Само едно нещо е важно. Не трябва да бъдат стреляни с огнестрелно оръжие.
Стига, мамо. Достатъчно! - И какво друго?
Това е всичко.
Изтърва едно. - Кое? Изброих ги седем.
Не си. - Това е седмото правило.
Не трябва да забравяш правилата.
Азраел, Азраел…
Няма киви, поръчах ябълки, но парите не ми стигат. Ти имаш ли?
Всичко ти дадох.
Погледни пак. - Не ми каза нищо за това.
Мислех, че си го предвидил. - Татко, искам да се прибера.
Не получавам пари от никъде. - Татко!
Какво ще правим с храната? - Искам да си ходя вкъщи.
Ами Джаир?
Няма дори ябълков снакс. Един проклет ябълков снакс!
Джаир не спира дотук.
Можем да се върнем в селото и да си купим Ябълков снакс…
Не, мамо… и пак да тръгнем. Колко време ще отнеме?
Не, мамо. Няма връщане назад.
Защо ти звъни телефона? - Не е моят.
Моя е. Сабрина ми звъни.
Ето, говори с майка си.
Татко, искам да говоря с мама. - Не може да е Сабрина.
Татко, искам… - Не е мама!
Искаш ли да вдигна?
Искам да говоря с мама.
Ало.
Ти взе децата ми. Искам да ми ги върнеш.
Те са добре. - Джаир не може да стои навън.
Забрави му лекарствата? Върни се. Джаир ще се разболее.
Децата са добре, Джаир също.
Не разбираш ли, че децата ни не те обичат? Не те понасят.
Не искат да дойдат с вас, защото… - Сабрина.
Осъзнай го. Затова винаги съм била невярна. Затова спах с всички.
Сабрина. - Няма полза от теб.
Ти не си мъж. Ето защо имам син инвалид от теб.
Ти сам искаше да се отървеш от него. Скапаняк такъв.
Убиец. Всеки знае това.
Знам къде си, и идвам да си върна децата.
Не знаеш на какво съм способна. - Сабрина.
Ще дойда там. - Виждам как умираш.
Идвам да си взема децата. Чу ли? Идвам…
Какво има братле? Какво стана?
Сабрина е мъртва. Лео я блъсна.
Това не беше Сабрина. - Как я е убил?
Как така мъртва? Какво стана? - Какво, по дяволите, става, Джими?
Видях как Сабрина умира.
Не разбирам какво става тук. Побърквам се.
Съсипан съм…
Не мога да приема това…
Не знам дали постъпвам правилно. Отключих злото.
Щях да убия всички, Джими.
Трябваше да избягаме веднага, когато разбрахме. Веднага…
Не трябваше да ходим по селата. - Не говори така.
Гордея се с теб. Хайде братле… Децата те гледат.
Уплашени са. - Ти не видя същото като мен.
Познавам някой, който може да помогне.
Той живее в града.
Какво ще му кажеш? - Може да е преживял нещо подобно.
И освен това можем да вземем пари назаем.
Джаир, няма да спре това.
Не и докато не получи обещания снакс. Братко, опитай се да се събереш.
Да тръгваме. В противен случай мама ще се тревожи.
Това е Мирта.
Здравей как си?
Нямам ток, но имам достатъчно място. Можете да останете колкото поискате.
Не, отиваме в града. Но благодаря за предложението.
Защо в града би било по-добре от тук? - Можеш ли да вземеш пари назаем?
Мога. Защо не останем тук? Уморени сме.
Дрехите на Джаир трябва да се сменят. - Мирта ни покани. Тя е сама.
Не можем, Джими.
Отиваме в града, не проваляй плановете.
Обясни й, че ще върнем парите.
Имам пари, но в банката, в понеделник ще ги върнем.
Можем да се срещнем в града. - Дрехите на Джаир трябва да се сменят.
Тате, Джаир си изцапа панталоните.
Момчето изглежда обладано.
Той е аутист. - Да. Ти ми спомена за него.
Виждала ли си обсебен?
Защо питаш? - Разказвала си ми за това.
Че си се срещала с такива. - Това ли ти казах?
Преди доста време. Беше свикнала да живееш с тях.
Как съм могла да говоря такива неща? - Добър съм в разкриването на тайните.
Защо дойде, Хайме?
Мисля, че видяхме такъв. - Къде, на село ли?
И те достраша.
Така изглежда… - Ако беше видял, щеше да си сигурен.
Нямаше да имаш никакво съмнение.
Наистина не знам какво видяхме.
Видяхте ли бебета, които не плачат? Самодвижещи се сенки?
Животни, които правят неестествени неща? - Не знам какво видяхме.
Понякога имам чувството, че това са измислиците на брат ми.
Може би е така, но просто не искам да повярвам.
Брат ти запушил ли е комина на къщата?
Това беше поводът на съпругата му, да получи попечителство над децата.
Брат ми много страдаше от това.
На село е скучно, затова започваш да говориш глупости…
Как си? Добре ли си?
Просто малко поспи.
Затвори малките си очички…
Не отваряй…
Той не заспива. - Ще го гледаш ли още една вечер?
По-добре тя да приспи Сантино, а аз Джаир. Мама да остане в колата.
Ще се редуваме ли? - Не.
Това известната Мирта ли е? - Какво?
На какво се смееш? - Не се смея.
Доста време мина. Бях по-млад.
Тя също, разбира се.
Винаги ти е било трудно да се разделяш.
Всяка година казваше, че учителите ще ти липсват.
Обичам те, братле.
Тук съм, синко. Татко е тук.
Ще се грижа за теб. Всичко е наред.
Сабрина? Ти ли си?
Голям късмет е, че дойде. Малко съм замаяна.
Взех хапчета за сън.
Дойдох да взема децата си, защото те се нуждаят от мен.
Ще заведа децата си на място, където никой няма да им навреди.
Замръзвам, мамо.
Педро? Педро! - Какво?
Нещо става.
Не знам какво видях. Мислех, че е Сабрина.
Успокой се, мамо. - Някой е при Сантино.
Не съм сигурна. - Спокойно, мамо.
Дойдох да те предупредя, защото започна да плаче. Не знаех какво да правя.
Спокойно, мамо. - Уплаших се, не знаех какво да правя.
Дойдох да взема децата си, защото имат нужда от мен.
Ще заведа децата си на място, където никой няма да ги нарани.
Тате.
Не, не! Синко!
Дяволът скочи и избяга в ръцете със Сантино.
Взе момчето, копелето. И избяга.
Трябва да са тук някъде. Погледни там, Джими.
Сине! Джаир.
Джаир!
Джаир…
Синко! Татко ти е.
Сине? Отвори вратата. Джаир…
Джаир, добре ли си? Татко е тук.
Джаир е добре. Каква е тази кръв? От къде е?
Не знам. - Вземете фенерчетата, нуждаем се от тях.
Хайме! - Сантино!
Синко!
Сантино!
Дай още фенерчета, Мирта. Няма ли още? Повече светлина.
Има дявол, Хайме. - Знам, Мирта. Той взе племенника ми.
Той е вътре в детето. - Не, просто той си е такъв.
Не, Хайме. - Момчето е такова, Мирта.
Престани, Хайме. Ела тук за момент.
Погледни момчето.
Краката и ръцете му. Дяволът остана затворен в главата му.
Виждала съм това при деца с аутизъм. Те не знаят как да го изрекат…
И затова остава заседнал за дълго време, преди да може да се въплъти.
Едно момче може да роди дявол. Разбираш ли?
Имам нужда от теб, Джими! Вземи фенерче. - Остави брат си. Трябва да влезем вътре.
Не мога да оставя брат си сам. Сантино е някъде там.
Не, той е навсякъде. Чуйте ме и двамата.
Нямате представа какво ви чака.
Песента го казва.
"Ако се страхуваш да паднеш в кладенец, ще тури кладенец под теб.
Има нашия външен вид, чиито мисли не можеш да контролираш.
Но той знае как да ни манипулира по други начини, защото
той е бил тук. И е получил информацията.
Това е седмото правило: не трябва да се страхуваш от смъртта.
Той нямаше да дойде тук, щеше да се страхува, че ще вземе детето ти.
Не можеш да вземеш сина си, но поне разбери защо.
Страхът от загубата помага на дявола. Злото знае повече за страха от нас.
Аз отивам. Ще намеря Сантино. Обещах, че ще го намеря.
Тръгваме. Сигурно е на път за селото.
Не. Трябва да намерите обладания.
Ще умре, за да не се роди чудовището. - Той умря. Нали затова се случва това?
Не. Това е така нареченият етап на раждане. Той само е освободил живота си.
Той може още да не е физически роден, така че трябва да бъде прекратено незабавно.
Ние знаем къде е той. Близо до генерал Пиран.
Далеч е от селото. От къде сте сигурни?
Взехме човека от дома му и го закарахме там.
Преместили сте обладания? А знаехте ли, че той е обладан?
Какви сте глупаци.
Хайме.
Светлините на селото. Не се виждат.
Те са спрели тока според практиката. Кой знае какво ще се случи там?
Опасно е да се връщаш в селото.
Карайте без светлини.
И внимавайте.
Съпругът ми беше свещеник. Имахме църква. Бяхме измамници.
Първите секти на Буенос Айрес бяха в нашата църква.
Първо си помислих, че той е от актьорите, които наемаме.
Но той повърна върху нас. Повърна останките на семейството си,
което се беше появило предната вечер. Бог умря.
Времето на църквата скоро приключи.
Тогава се появиха свещениците, които показаха как да ги убием
преди раждането.
Аз и съпругът ми правехме това дванадесет години.
Поехме отговорността за всичко, което причинихме.
Не е чудно, че чистачката е убита.
Ето защо стана толкова тайно.
Трябваше да внимавам, а и бяхме твърде стари за това.
Рефлексите се влошаваха. Една вечер съпругът ми…
не се прибра.
Напуснах града, злото може да избяга, като оставим всичко зад гърба си.
Избягах на място, което дори не познавах. Така направих.
Какво съвпадение. Че си се озовала тук, насред нищото.
Дали злото ме преследва в главата на Хайме?
Може би е заразил селяните, само заради мен.
Защо не взе теб вместо сина ми?
Защото те е страх.
Трябва да го търсим пеша.
Ако е пеша или някой му е помогнал, е невъзможно да го намерим.
Там е. Много е възможно, да е там.
Злото харесва деца, а и децата злото.
Джими… Ти каза, че ме обичаш.
Гладен съм.
Мразовито е, бабо.
Искаш ли нещо топло за пиене? Чай или нещо подобно.
Не искам да се разболявам.
Изключи фаровете.
Откъде знаеш, че не е твърде късно? - Защото първо поглъща звуците на природата
Птиците и щурците все още пеят.
Угаси фенерчето. Без светлина.
Къде е той? Тук ли?
Тук ли го криете?
Можете ли да ми кажеш къде е той?
Дойдохме да ви помогнем.
И сега какво? Какво стана?
Май не познахме? - Какво?
Дъхът на децата вонеше. Те няма да ни помогнат, Педро.
Ти каза, че е тук. - Държат го тук някъде.
Никога не съм виждала нещо подобно.
Не знам дали ставам за това. Всички тези деца заедно.
Идва ли насам?
Децата защитават обладаните. - Това е лудост.
Не го плаши. - Хей, момче.
В училището ли отиваш? Чуй… Знаеш ли или да си чувал
на човек да му се е случвал инцидент тук?
Намерили ли сте някой болен или наранен? Вчера или завчера.
Хей. На теб говоря. Отговори!
Ще ги накарам да говорят. Времето изтича. Имаш ли по-добра идея?
Ще ги накарам да говорят. - Не, няма място за грешки.
Животът ни е заложен на карта. Не прави нищо прибързано.
Трябва да се грижим един за друг.
Уриел ли търсите? - Да.
Той е учител в къщата на Кортез. - Къде се намира това?
Не знаете ли къде е? - Не.
До кръговото движение. - Добре.
Отстрани на пътя има дървета. - До кръговото ли?
Можеш ли да ни покажеш пътя?
Да тръгваме. Ела, Мирта!
Това може да не е вярно. Може някой да ни чака.
Капан ли? Времето изтича, така че ще видим. Хайде.
Излъга ви. Той не е там. - Къде е тогава?
Не е там. Уриел е при мен. Той е в нашата къща.
Татко се опита да му помогне. Живея на хълма. Бъди внимателен.
Мамка му! Спри да лъжеш, мамицата ти!
Искам сина си обратно!
Кучко! - Той е тук, Педро.
Тук е.
Щом ни пращат другаде,
значи той се крие тук.
Мъртви… Възрастни.
Не съм виждала нещо подобно преди.
Кой го е направил, децата ли?
Те вече не са деца. Вземи всичките ми неща.
Не бягай. Върви си с мир.
Там долу може да има чудовище.
Казах ти да не бягаш. Бъди внимателен.
Намерихме те, по дяволите. Намерихме го.
Трябва да си тръгнеш. Той иска да те убие.
Не разбираш ли. Той уби учителите и родителите, всички са там.
Неправи дори и крачка. Нито една. - Телата бяха покрити с вар.
За да не се разпространи смрадта. Махай се, наистина.
Той е зъл. Ти ще умреш. Махай се. Ще умреш.
Трябва да го измъкнем оттам. Нямаме време за губене.
Върви, имаш още време. Продължавай…
Не, не, не…
Хайде, Педро.
Не си губи времето, Педро.
Не, недей. - Тук има жив човек.
Както и да е. Изведи обладаните, Педро. Времето изтича.
Той ще те убие. Продължавай.
Ще умреш, върви си. - Внимавай. Трябва да го извадим.
Ще се заразите.
Тук е. - Жив ли е?
Не знам.
Движи се. - Убий ме.
Убий ме веднага. - Не, не, не.
Не си го и помисляй. Може да бъде убит само във врата. Изкарай го от там.
Погледни навътре, ела насам.
Добре, Педро. Шията, шията. Трябва да видиш врата му.
Трябва да стигнеш до врата му. - Не мога да го измъкна.
Трябва да го удариш във врата. - Не мога да го вдигна.
Вдигни го. - Помогни ми. Не мога сам.
Той може да стои настрана. - Трябва да демонтираме пода.
Направи го. - Опитахте се да убиете себе си и децата.
Как бихте постъпили с мен? - Млъквай, задник такъв!
Млъкни! - Вземи брадвата от стаята на директора.
Лъже, Педро. Лъже. - Виждал съм я там.
Ти си виновен, Педро. Твоят… - Не го слушай.
Ти си виновен. - Изнервя те. Изведи го бързо.
За Сантино. Не го оставяй да умре. Все още можеш да го спасиш.
Побързай. - Вземи брадвата.
Не! Педро… - Убий ме.
Вземи брадвата! - Това е капан. Не ме оставяй сама!
Не! Не!
Не! - Задник такъв!
Не, не, не!
Педро…
Чух глас в главата си,
който ме принуди да убия помощника на Уриел.
Нарязах тялото на малки парченца и ги дадох на прасетата.
И аз ядох. Изядох част от тялото.
Ами майка ти? Какво направи тя? - Като майка ти.
Спокойно, синко.
Дишай… Поеми си въздух… По-дълбоко…
Не ме хапи. Отвори устата…
Превод, субтитри и адаптация Петър Кръстев
" К О Г А Т О З Л О Т О Д Е Б Н Е "