Къде ще спиш тази вечер?
При майка ми.
Ще те закарам.
Имам хубава камбала, ако желаете.
Здравей, госпожице Франция! - Здравей, дете!
Стоката ви прясна ли е? - Разбира се.
Много е прясна.
Дойдохте ли? - Здравейте, г-жо. Добре ли сте?
Кога ще ме наречеш "майко"? - Мамо!
Върви да тренираш. - Нека поговорим малко
Сбъдват ли се плановете ти? - Да, правя всичко възможно.
Ще стане. Ти си красив.
И в гимназията беше хубав, докато другите бяха като морски краставици.
Много ви благодаря.
Върви. - Добре.
Тръгваш ли? - Довиждане, г-жо.
Прибери се благополучно. - Да.
Изглеждаш уморена.
Яла ли си? - Не се тревожи.
Зима в Сокчо
Превод и субтитри: Kman
Здравейте, г-жо. - Добре ли си, дете? Къде отиваш?
На работа. Мога ли да взема два моркова,
глава лук и праз, моля? - Само момент.
Добро утро. - Приятно пътуване към вкъщи.
Благодаря, довиждане. - Довиждане.
Какъв студ.
В коя часова зона си? Франция?
Мама ти праща октоподи.
Ако си мислиш, че можеш да ме подкупиш...
... трябва да ги приготвиш с люти чушки.
Здравейте, имате ли резервация?
Резервация? - Не, нямам резервация.
За много нощи ли?
Не знам, може би. - Може би...
Американец ли сте? - Не, французин.
Французин! Изчакайте.
Су Ха!
Су Ха.
Той е французин.
Здравейте. Как да ви помогна?
Су Ха! Говори му на френски!
Нека веднъж да ти бъде от полза.
Добро утро.
Добре дошли в къща за гости "Синята къща". Имате ли резервация?
Не. Имате ли стаи?
Да. Разбира се.
Мога ли да видя паспорта ви, моля?
Господин... Ян Келанд? - Керанд.
Керанд.
Колко дълго ще останете? - Не знам.
Няколко дни или седмици.
Още нищо не съм решил.
Няма свободни стаи в тази сграда, но има в пристройката до нея.
Това ме устройва.
Попълнете този формуляр, моля.
Най-малката стая?
Почистването ще е по-лесно.
Изчакайте ме.
Закуската се сервира в основната сграда до десет часа.
Включена е и вечеря.
Хлапе! Имаш повече клиенти от мен.
Аз приготвям храната.
Ако се нуждаете от нещо, наблизо има магазин за хранителни стоки.
Какво имате предвид? Малък супермаркет?
Да, малък супермаркет. Ако така предпочитате.
Общата баня е там.
Няма ли баня в стаята? - Предупредих ви, нали?
Понеже сте сам тук, няма да се налага да я делите с никого.
Не, трябва да се събуете. - Извинете.
Тесничко е!
И...
предполагам, че няма минибар. - Не.
Ще отида до супермаркета.
Ако се нуждаете от нещо, аз съм в главната сграда.
Благодаря. Заповядайте. - Това не е прието тук.
Ето, вземете ключа.
Здравейте! Извини ме,
исках да попитам къде има ресторант.
Какво имате предвид? - Съвет за ресторант в квартала.
Защо?
За вечеря. Може да не се вижда, но понякога ям.
Няма ли да вечеряте тук? Храната е включена.
Мога... - Не си правете труда. Ще се справя.
Ами октоподите?
Всички ги харесаха.
Джун О е в добра форма.
Както обикновено.
Кога ще се омъжиш за него?
Има време.
Ще видим кога ще си намери работа.
Времето е много безмилостно.
Прелита като вятър между пръстите.
Не е зле, нали?
Лика-прилика.
Суха е.
Трябва ми масло от черен дроб на треска.
По едно време косата ми стигаше до кръста.
Наистина ли?
Сигурно си завъртяла много глави.
Още не е свършило!
Ако щеш вярвай, но съм слабост на г-н Ю.
Г-н Ю? Сериозно ли?
И какво?
Какво, какво? Притрябвал ми е.
С кръглата си глава прилича на риба балон.
Втръснало ми е да ги гледам по цял ден!
Мамо, сигурно е бил луд по теб.
Г-н Ю? - Не.
Французина.
Баща ми сигурно е бил луд по теб.
Нали?
Беше ли красив?
Разбира се.
Не си ли искала да отидеш във Франция, за да го намериш?
Вече говорихме за това.
Мислиш ли, че е лесно?
Франция е далеч.
Боже... Забравих да прибера храната в хладилника.
Човекът, който бележи началото на литературния сезон, Ян Керанд
издава новият си графичен роман. Разкажи ни за това, Франсис.
Можем да говорим много, защото е дълго чакан.
Отново присъства красотата на акварела и линиите.
Естетически е много красив.
Виждаме герои, които се носят през пейзажи.
В някакъв момент обаче...
Можеше да ме предупредиш. - Не четеш ли съобщенията си?
Съобщения? - Да.
Наистина.
Су Ха. - Какво?
Харесва ли ти?
Беше дълга преди. - Така ли?
От колко започваш? - Г-н Парк ще направи закуската.
Су Ха. Имам среща с "Модел Едно". - Наистина ли?
Утре заминавам за Сеул. - Честито.
Ще стана известен модел и ще се върна за теб.
Ами ако ме помолят да направя лека корекция?
Какво мислиш?
Не искаш ли и ти да си направиш?
Дори в туризма може да е от полза.
В Сеул външният вид е по-важен от всичко друго.
Какво би искал да променя?
Дай да видя.
Тук можеш да промениш брадичката си,
а тук устните.
Може да ти оправят скулите и дупето, което е важно и за момчетата.
За двама души може да получим отстъпка.
Трябва да ходя на работа.
Нямаш никакво желание за промяна.
Добро утро. Преча ли? - Не, няма проблем.
Мога да се върна, ако предпочитате.
Не, напротив, щях да ви потърся. Исках да попитам...
... къде мога да намеря хартия и туш?
Нямат никакви в супермаркета.
Не, не знам.
Трябва да проверя. - Много добре, благодаря.
Ами... Ще те оставя да довършиш...
От колко време работите тук? - Няколко месеца.
Откакто се върнах от Сеул.
Шефът загуби жена си миналата пролет
и имаше нужда от някой, който да му помага.
В целия Сокчо няма ли друг свободен, освен вас?
Да. - Той няма ли семейство?
Не.
Какво правехте преди това в Сеул?
Учих корейска и френска литература.
Затова ли говорите толкова добре френски?
И как използвате придобитите знания? - Знанията ми?
Съжалявам, не това имах предвид.
Не сте ли твърде директен? - Да, често ми го казват.
Къде са шишетата с туш?
Господине, имате ли шишета с туш?
Момент. - Благодаря.
Защо ще продава четки за рисуване, ако няма туш?
Той ще донесе.
Ето.
Корейски, японски.
По-гъстия.
Но, какво...
Ще го купим.
Минерално.
Защо не.
Обичам да ходя на места, които обикновено са много оживени,
но...
в моменти, когато са пусти и празни. Разбираш ли?
Следващата ти история ще се развива в Сокчо, така ли?
Още не знам за какво ще пиша.
Имам чувството, че от години пиша едно и също.
Стига да се продава, на моя издател не му пука, но…
... аз...
Няма достатъчно люти чушки.
Да.
Су Ха.
Французинът се обади.
Французите не са учтиви.
Но той си плаща.
Хей!
Ама че работа...
Отворено е.
Да? А, да… завивките.
Благодаря.
Приятна вечер.
Къде отиваш?
Отивам на работа. - Студено е, искаш ли нещо?
Не, благодаря, добре съм.
Не си ли гладна? - Чака ме работа.
Горкичката ми. - Той е гост в пансиона.
Добре ли сте? - Да.
Исках да ви впечатля, но се изложих.
Беше впечатляващо. - Да.
Хлъзгаво ли е? О, да!
Нямате правилните обувки. - Изцапах завивката.
С туш? - Да, съжалявам.
Няма проблем, дайте ми я. - Не, аз ще я нося.
Добре.
Започнахте ли? Срещнахте хора, които да ви вдъхновят?
Не е толкова просто.
Сигурна ли сте, че не искате да ви помогна?
Направили сте достатъчно.
Аз ще се погрижа за това.
Майка ми винаги използва оцет, за да премахне мастилото.
И тя ли рисува?
Не, мастилото от сепията.
Тя работи на рибния пазар и е специалист по фугу.
Знаете ли какво е това? - Да, смъртоносната риба.
Да, може да бъде фатална, но само ако не се приготви правилно.
Баща ви французин ли е?
Откъде знаете? - Не знам. Просто попитах.
Да, французин е.
С какво се занимава?
Не знам.
Той е бил в рибарското инженерство.
Какво? - Инженер? Инженерство?
Инженерство. - Инженерство?
По риболов.
Бил е по работа в Сокчо и е срещнал майка ми.
Той ли те е научил на френски?
Не. Никога не съм го виждала.
Той се е върнал във Франция, без да знае, че тя е бременна.
След това... Не знам нищо повече.
Съжалявам.
Ами... Никога ли не си го търсила?
Петната са твърде дълбоки.
Ще го изхвърля.
Жалко.
Остани така.
Ще си взема душ.
Ако имах парите, щях да си купя един.
С черна кожа.
Но нищо не може да замести мъжките ръце.
Ало? Какво има?
Браво.
Добре.
Ясно.
И аз също.
Кой беше? - Джун О.
Ще остане още няколко дни в Сеул.
Хайде да ядем.
Не, благодаря.
Северна Корея. За да видя границата. - Не, невъзможно е да се посети.
Не, няма да ходя в Северна Корея. Само границата.
Су Ха, ела да ми помогнеш.
Погрижи се за Ален Делон. Нямам субтитри.
Трябва ли ти помощ? - Да.
Искам да посетя демилитаризираната зона.
Демилитаризираната зона? - Точно така.
Никой не ходи там. - Именно, това ме интересува.
Г-н Парк, той иска да посети демилитаризираната зона.
Демилитаризираната зона?
Ким Чен Ун!
През зимата няма автобуси.
Трябва да наемеш кола. - Това не ме притеснява.
Имаш ли книжка? - Разбира се.
Не се присмивай, това са мустаците
предизвикали хаос през '91 в Диеп.
Не е това.
Изисква се международно свидетелство. - Това не става ли?
Не и в най-милитаризираната зона в света.
Какво има? Защо увеси нос така?
Той няма международно свидетелство за управление.
Разбирам.
Ти нали имаш? Върви с него.
Това не е моя работа. - Разбира се, че е.
В услуга на клиента. И на мен.
Какво става?
Той ме помоли да те закарам до демилитаризираната зона.
Това е фантастично.
Нямаше да го поискам.
Аз също.
Не използваш GPS?
В тази област не работи.
Често ли идваш?
Мислиш, че отиваме в дискотека?
Войната продължава толкова дълго, че изглежда сякаш е свършила.
Но това не е така.
Не се отклонявайте от пътя и не спирайте.
Без снимки и видеоклипове, освен в музея и обсерваторията.
Два билета. - Входът е безплатен.
Има ли гид?
Използвайте телефона си и сканирайте QR кодовете, докато разглеждате.
Ето там.
Откъде сте? - От Франция.
Франция?
Добро утро! - Добро утро.
Имаш ли слушалки? - Дори нямам телефон.
ЮЖНАТА ГРАНИЦА Е ЗАТВОРЕНА
През 1953 г., в края на Корейската война,
убитите са повече от 2 милиона. Начертана е разделителна линия,
която отделя Северна от Южна Корея.
Тази линия, прекъсвана от наблюдателни кули, бодлива тел
и минни полета, се простира на 248 километра
и разделя полуострова от изток на запад…
... е установена граница.
Тази граница, която е много повече от линия на картата,
оставя дълбоки белези в живота на засегнатото население.
Разкъсаните семейства, изоставени села
и трагичните истории са мълчаливите свидетели
на това разделяне.
Досега не е ратифициран нито един мирен договор.
Какво означава това?
"Моля се за обединение." "Ще видя семейството си отново."
Това са желанията на разделените семейства.
Родители, деца.
От двете страни, без никакви новини.
Без възможност за комуникация.
Дори и днес хората все още се надяват да открият своите близки.
Не е ли тъжно?
Защо го казваш?
Не е ли тъжно да се надяваме,
че след толкова години все още можем да намерим някого?
Няма нищо тъжно в това да се надяваш или да чакаш.
"Ян Керанд - личен живот"
"Ян Керанд - деца"
"Той e много дискретен относно личния си живот."
Пишеш отзиви за къщата за гости?
"Отлична кухня, приятен престой въпреки възрастния собственик."
Ян Керанд, добре дошъл. - Добро утро.
Познаваме те, разбира се. Имаш четири издадени книги.
Известен си по целия свят. Какво те мотивира да пишеш истории?
Какво ме мотивира?
Мястото… Да, бих казал, първо - местоположението.
Преди всичко - когато го открия,
обичам да се потопя в него и да попивам всичко като гъба.
Може да отнеме известно време,
но харесвам места, които не се разкриват веднага.
И после, разбира се, са срещите - хората, с които се сблъскваш.
Историите, които носят в себе си, тайни за откриване, за изследване.
И тогава...
Да, тези...
самотници, които се срещат.
Значи се интересуваш от историите на другите?
Да.
Много повече, отколкото си мислите. - В същото време,
всички ти разкази не говорят за никой друг освен за теб самия, нали?
Не грешите.
Защо не се опита да го намериш? - Кой?
Татко. - Пак ли започваш?
Не си ли го търсила в интернет?
Какво?
Или чрез пристанищната администрация?
Какво ти става?
Безсмислено е да се прави всичко това сега.
Студено е!
Наложително е да го изядеш днес.
Надявам се да стигне за Нова година.
Вече получавам поръчки.
Бих искала един ден да ме научиш на това.
С какво ще ти бъде от полза? - Интересно ми е да го науча.
Не говори глупости.
Яж, докато е прясно.
Все още си злояда.
Не може да идваш тук, забранено е.
Съжалявам, не знаех.
Виж колко е изразително.
Тези форми, тези линии.
Много харесвам формите.
Смяташ ли го за красиво? - Не казах това.
Ето там...
Имаше увеселителен парк, където щях да работя и да помагам на майка ми.
Тази сграда...
Това беше кино, в което прожектираха френски филми.
Там? - Да.
Можеш ли да ми покажеш?
Какво да ти покажа? - Твоят Сокчо.
Винаги ли си рисувал? - Да.
Още от малък чета комикси.
Прекарах часове в прерисуване на любимите си герои.
В началото беше Тинтин.
След това Филемон, Корто Малтезе.
Само пътешественици.
Обичам рисунките ти.
Потърсих ги в интернет.
Много са красиви.
Изглеждат лежерни, но...
В действителност са тъжни.
Обожавам тяхната меланхолия.
Ами ти?
Винаги си искала да развеждаш туристи?
Тук всички правят това.
Не си от хората, които правят като другите.
Виждаш ли го? Това е гърбът на дракона.
Загубил е перла, затова я търси в дълбините.
А това какво е? - Това е жена.
Жена? - Жена.
Извита е,
а главата й е там, към морето.
Тя чака съпругът й да се върне от риболов.
Виждаш ли това там?
Това е летяща риба.
Чакай, къде? - Клюнът й се показва от водата.
И перката й е там. Не виждаш ли?
Не е много очевидно.
Но това поне стимулира въображението. - Виждам го ясно.
Рибата има мечта.
Иска да полети над морето от облаци.
Но е заседнала. Твърде високо е за нея.
Когато дойде пролетта, всяка сутрин долината е обвита в мъгла.
И тогава рибата си представя, че е сред облаците.
Ето защо пролетта е любимият й сезон.
Знаеш всички местни легенди? Майка ти ли ти ги е казала?
Или просто си го измисли?
Студено ли ти е? Да, пръстите ти са замръзнали.
Зима е, студено е, а нямаш правилните ръкавици.
Наистина се вижда морето.
Радиаторът е счупен. Отивам в пристройката.
Вземи това. Ще засиля котлона.
Ръцете ти са студени. Задръж ги.
Не се разболявай.
Ще се наложи да работиш двойно.
Точно така.
Връщай се от време на време!
Закуската се сервира до десет часа.
Местя се тук. - Добре.
Добре дошла у дома.
Нека поговорим за твоят герой.
Искам хората да разберат, точно какво търсиш.
И аз самият не съм сигурен. Мисля, че ако си бях задал въпроса,
нямаше да имам толкова много албуми.
Този безименен герой всъщност си ти.
Tи самият си самотен човек, нали?
В края на краищата, това е избор...
Беше избор.
Това означава ли, че нещата са се променили?
Да кажем, че в миналото,
съм бил подтикнат да взема решения, които са ме изолирали.
Това ти е много късо. - Знам.
Почакай.
Су Ха.
Пробвай това. - Това е сватбен ханбок.
Пробвай го.
Мамо.
Великолепно! - Пак е късо.
Може да се оправи. - Ще се погрижим за това.
Завърти се.
Това харесва ли ти?
Поглези се. - Погледни се.
Този ханбок наистина ти отива. Леля ти ще го хареса.
Но ще трябва да попитаме младоженеца. - Стига вече.
Добре ли си, мамо? - Добре съм.
Мамо, трябва задължително да отидеш на лекар.
Всичко е наред.
Хайде, дъще, да хапнем нещо вкусно.
Изглеждаш уморена.
Имаш ли много работа? - Не.
В момента е спокойно.
Имаме клиентка, която се възстановява след операция.
Цялото й лице е било преработено, включително ушите.
Ти не искаш ли?
Какво искаш да си променя?
Гърдите?
Или може би очите, странни са.
Не е зле да си направиш ринопластика.
Жената трябва да се старае. Така по-лесно задържа любимия си.
Като теб ли, мамо? - Млъкни.
Изглеждаш толкова красива, когато ядеш, дъще.
Храни се, но остани стройна.
За довечера приготвих раци в соев сос.
Няма да спя при теб.
Това е нашата вечер.
Имам работа в къщата за гости.
Извинявай.
Добро утро. - Добро утро.
Ще ти прилошее. Трябва да ядеш и нещо друго.
Всички ще умрем някой ден.
Ела на вечеря довечера, ще правя супа от репички.
Традиционно корейско ястие, не е много пикантно.
Ами...
Исках да вечерям навън.
Всъщност можеш ли да ме заведеш някъде?
Ще можеш ли?
Да.
Добре, г-н Парк ще сервира вечерята.
Много мило, благодаря.
Тук се случва всичко, истинското сърце на града.
Може да те вдъхнови.
Искаш ли да ядеш тук? - Малко е шумно.
Нека да опитаме по-натам.
Кой е той? - Приятел.
Добре дошъл!
Искат да говорят на английски с теб.
Сигурно си е помислила, че си ми дъщеря.
Или приятелката ти.
Ето ме, идвам!
Искаш ли да ядеш тук? - Не съм много изкушен.
Ти искаше да ядеш навън.
Довери ми се.
Познаваш ли това място? - Да.
Добре дошли! - Здравейте, госпожо.
Спори ли ти работата?
Погледни ме. Първата багета, хващаш я ето така.
Втората... - Знам как да използвам багети,
но тези са малко по-тънки и е по-сложно.
Но когато дойдеш във Франция,
ще те заведа да хапнеш фондю. Няма да си толкова горда.
Мога да се обзаложа, че ще изпуснеш парче хляб вътре.
Какво е облог?
Бас: На загубилия се налага забавно наказание.
Във всеки случай бих искала да отида във Франция.
Някой ден, може би.
Можеш да вдигнеш.
Няма нужда.
Ще ме разведеш ли там?
Дължа ти го. Ти ме запозна със Сокчо.
Кое е любимото ти място във Франция?
Париж? - Не, нищо подобно.
За мен това е Нормандия. - Нормандия?
Обичам небето му и наситената му светлина.
Освен това съм родом оттам, а сега това е моят дом.
Мислех, че живееш в Париж. - Не.
Синът ми живее в Париж с майка си. Аз живея в Беленкомбър.
Имаш ли син?
Не ти ли липсва?
Какво е там, където си? - Моля?
Какво е там, където си? - Какво е, къде... А...
Мястото е изцяло сгушено в гората.
Чувал ли си за Шатодун?
Шатодун.
Шатодун? - Шатодюн.
Замъкът, да. - Шатодюн?
Така ли се нарича? - Да, така е, Шатодюн.
Не го знам. Какво му е специалното?
Баща ми е дошъл оттам.
Хвани ги така. Първата багета е тук.
А втората е там, ето така.
Няма значение. Съжалявам.
През пролетта е толкова различно.
Всичко е много по-красиво.
Няма да съм тук през пролетта.
Лека нощ. - Лека нощ.
Какво правиш тук? - Не отговори на обаждането ми.
Извинявай, бях заета.
Ще участвам в реклама на пица.
Наистина ли? Радвам се за теб.
Какво?
Скъпа, най-накрая ще се установим в Сеул.
Ще си намерим малко студио. Заплатата ми ще е достатъчна.
Не мога да си тръгна така.
Г-н Парк има нужда от мен.
Щеше да е временно, нали?
А майка ми?
Тя също може да дойде.
Кой би искал да остане в Сокчо?
Тази сивота, тази миризма и тази скука…
Няма какво да се прави тук.
Майка ми се чувства добре тук.
Какво ще прави тя там?
Ще бъде като риба на сухо.
Страх те е да си тръгнеш.
Не.
Наистина не е това.
Утре пак заминавам.
Искам да се разделим.
Ще бъдеш щастлив в Сеул, Джун О.
Да не си лекар.
Знаех си, че не е сериозно.
Дай.
Просто трябва да се пазя, не се тревожи.
Благодаря.
Ето поръчката за Ха Нюл!
Ето, заповядай. - Благодаря.
Не ме забравяй. - Вземи поръчката на г-жа О.
Кажи дали ти харесва. - Ето го твоят непознат.
Хей, побързай.
Кой е този? - Кой?
Мъжът.
Това е...
Гост от пансиона. Французин.
Какво ще искаш?
Трябва да си оперираш очите.
Не ми е нужно твоето мнение.
Какво мисли Джун О?
И неговото мнение не ми трябва.
Погрижи се за сепията.
С Джун О се разделихме.
Какво?
Разделихме се.
Случи ли се нещо? - Не.
Всъщност нищо не се случваше.
Става така с времето.
Може би е заради френския език? - Мамо.
Разбира се, че е заради това.
Сигурна съм. - Не.
Защо се случва това?
Пристигна ли?
Мога и сама. - Добре.
Ето те и теб. - Три часа в автобус
до човек, който мирише на сушени скариди.
Какъв вкусен начин да започнем годината!
Подай си крака.
Сградите изникват като гъби.
Почти си изпуснах спирката.
Как са белите ти дробове? - Това е просто плеврит.
Може да се лекува.
И едно момиче от пазара го имаше. Сега е в страхотна форма.
Имам приятелка, която спортуваше и имаше тежка форма на плеврит.
Беше хоспитализирана за две седмици.
Когато се върна, вече не можеше да направи дори един клек.
Наздраве! - Наздраве!
Само тук ям фугу.
Нямам доверие никъде другаде.
Миналата година шестима починаха от отравяне,
включително трима в Сеул. - И един в Янъян.
Така ли?
Тогава нека да почетем мъртвите с наздравица.
Наздраве. - Наздраве.
Су Ха, надявам се най-накрая да се ожениш.
Как е твоят красавец? - Ами...
Кариерата му се развива. - Така ли? Това е чудесно!
Тогава сватбата ще е скоро. Лятото?
В Сеул ли ще я направиш? Познавам шефа на хотел "Лоте".
Най-добрия е! - Нямаме приятели в Сеул.
И тук нямате.
Ще се погрижа да изглеждаш много красиво.
Срещнах брилянтна гримьорка.
Тя може да превърне и мида в русалка.
Тези очила са ужасни.
Приличат на тези на майка ми.
Нека душата й почива в мир. - Трябва да е в мир.
Трябва да си коригира зрението. Отнема 5 минути.
И аз й го казах.
Су Ха, спри да си играеш с храната.
Продължавам да й го казвам. - Затова е толкова слаба.
Все още ли работиш в къщата си за гости?
Хей!
Все още ли работиш в къщата си за гости?
Да.
Всичките вечери, прекарани в учене в хола ми...
... и накрая да станеш камериерка в пансион.
Чувствам се добре там.
Г-н Парк е мил и срещам очарователни хора.
Пенсионерите, които ходят в планината...
Има дори един французин.
Французин?
Какво прави той?
Знаеше ли за това?
Дошъл е да лови риба?
Той рисува.
Французите са красиви, нали?
Гледаме ги с увиснали усти и широко отворени очи.
Като риба пред парче тиквичка.
И след това когато са си приключили работата, те изчезват.
Опитваме се да ги спрем, защото сме бременни,
но така само ги плашим повече.
Мамо.
Какво искаше да каже леля?
Мамо.
Той знаеше ли, че си бременна?
Мамо!
Но винаги...
си ми казвала, че татко е заминал без да знае, че си бременна.
Защо сте ме лъгали?
И двете...
Честита Нова Година на всички!
Честита Нова Година!
Г-н Парк.
Честита Нова Година.
Честита Нова Година, дете.
Майка ти се отби сутринта и донесе храна.
Прибери я в хладилника.
Тази сутрин?
Попита ли те за мен?
Какво се случи, докато беше тук?
Опита се да ми натрапи равиолите си.
Отбеляза, че съдът с кимчи е почти празен.
Какво толкова може да се случи?
Ами ако таванът се срути?
Това е първият Соллал, който посрещам съвсем сам.
Трябваше да го прекарам тук.
За целта ни трябва говеждо месо,
което наричаме "месо за задушаване".
Кажете на месаря, че приготвяте говеждо Бургиньон
и ще ви даде правилното.
Първата стъпка.
Маринатата: нуждаем се от билки и подправки.
Дафинов лист, мащерка и моркови от градината.
Бели или кафяви гъби.
Избрах кафяви, заради вкуса им.
Традиционно в говеждо Бургиньон се добавя Бургундско вино.
Оттук идва и името на ястието. Но аз използвам...
... вино "Мадиран" от Жерс.
Месото се готви от два до три часа.
Добавяме малко вода, ако видим, че сосът е гъст.
Трябва да се сварят и картофи...
Приготвих ти френско ястие.
Ами...
Ще го оставя тук.
Приятна вечер.
"Не безпокойте"
Да?
Трябва ли ти нещо? - Не, всичко е наред.
Мислех, че имаш нужда да ядеш и да пиеш.
Не, не ми трябва нищо. Работя. - Сигурен ли си?
Да, трябва да работя. Благодаря.
Но ако искаш...
Защо ми го причиняваш?
Моля?
Казах: Защо ми го причиняваш?
Ти дойде от нищото
и поиска...
... да ти покажа моя град...
за да го откриеш.
Имаше нужда от помощ.
Ти имаше...
нужда от някого.
Отделих ти от времето си.
Отворих се към теб.
И...
ми затръшваш вратата.
Ще изчезнеш.
Моля те, не го приемай така.
Не смесвай всичко.
Аз съм турист тук.
Просто турист. Клиент като всеки друг.
Нищо повече.
Аз не съм този, когото търсиш.
Су Ха.
Г-н Парк поиска миди.
Беше ли вкусно?
Защо ме лъга през цялото това време?
Вярно е.
Твоят...
той знаеше.
На тръгване ми каза: "Ще видим, когато се срещнем отново."
Трябваше да се върне през пролетта.
И после нищо.
Нямах адреса му.
Никога повече не чух нещо за него.
Бях млада.
И наивна.
Никога ли не си се опитвала да го намериш?
Ами...
Свързах се с фирми за издирване на изчезнали лица,
но...
всички те са специалисти за Северна Корея.
Не ги интересува Франция.
И тогава...
Спрях да мисля за него.
Важното беше да бъда до теб.
Защо никога не ми каза всичко това?
Аз...
Не исках да го разбираш.
Ужасно е да се чувстваш изоставен.
Онзи ден когато се прибрах от гробището, видях,
че строят три големи хотела южно от улица Субок.
Ами...
Ако искаме да оцелеем, трябва да направим нещо.
Пребоядисване на стените, подмяна на радиаторите.
Смени печката.
О, не, това е класика!
Реновиране на кухнята?
Искаш да ме съсипеш ли?
Да ги изхвърлим ли? - Жена ми ги направи.
Красиви са.
Много са хубави. Извинявай.
Покривът трябва да се ремонтира преди пролетта.
Вярно е.
Сокчо е красив град.
Понякога го забравяме.
Ще отида да почистя спалнята на двойката.
Здравей. - Здравей.
Исках да ти кажа, че вдругиден се връщам във Франция.
И да те уведомя, че...
стаята ще бъде свободна.
Свърши ли с историята си?
И ти си малка част от нея.
Все пак ти трябва сувенир.
Ще опиташ ли моята храна?
Здравейте, г-н Ю. - Здравей.
Извинете?
Извинете!
Къде да сложим това? - Ето тук.
Ще се видим по-късно.
Превод и субтитри: Kman