Хълк
Действието на системата е имунно-био-светлинно зелена.
Екстремно бърз отговор.
22 февруари 1965 г.
Обектив: регенерирането на човешката тъкан.
РЕГЕНЕРАЦИЯ=БЕЗСМЪРТИЕ.
На морския бряг...
Възстановяване на тъканите и на средствата за защита на тялото
Началото на първите кръвни проби.
Провал на генетичната промяна.
Неутрализиране на токсините.
Идентификация на видовете за неутрализирането на токсините.
Започване на тяхното извличане.
Гущер: издръжлив на токсини.
Една селекционирана субстанция оказва издръжливост на...
Стабилна комбинация/нови кръвни тестове.
1966 г. База в пустинята.
Всички органични системи са уязвими пред химическа атака.
мога да създам една супер система - мутант,имунна ... с извличането на една клетка.
Знам докъде искаш да стигнеш, но манипулирането на системата - мутант
е опасно и глупаво.
Съветниците на президента са се изказали много ясно на тази тема...
Без човешки субекти!
25 юни 1967 г.
Това е една възможност на генетично манипулиране, което изисква да напредна в изследванията.
Дейвид, имам чудесна новина.
Ще имам дете!
Генетично предаване.
Какво има?... Какво е било предадено?
Кой си ти?... Какво искаш?
Аз съм по-силен от тебе...
Не се страхувам от теб!
Ти си едно зелено и огромно чудовище.
Моите предположения се потвърждават.
Трябва да намеря лечение.
Брус, ти си ранен.
Джак го е ударил с едно дърво
и той не е реагирал...останал е спокоен.
Странно, че не е казал нито една дума.
Никога не се оплаква.
Брус винаги е бил такъв...
Той е спокоен.
Намерена е една серия от проби в твоята лаборатория.
Това е човешка кръв, ти не си спазил протокола!
Ти нямаш право да влизаш в моята лаборатория!
Това е моя работа!
Не е вярно, това е работа на правителството!
И ти ще бъдеш отстранен от проекта!
Тревога за целия персонал, опасност от заразяване!!!
Целия комплекс ще бъде заразен до 30 минути!
Спешна евакуация.
Повтарям: Спешна евакуация!
Едит....
Дейвид, какво става?
Трябва да говоря с теб.
Брус, остани тук.
Какво правиш?!
Чакай Дейвид!
Трябва да го направя...
Дейвид въздържай се
ти не знаеш какво става...
Не...успокой се...Дейвид...не!
Не!...Успокой се...нееее...
Неее! Нееее! Неееее!
Брус.
Брус...
Събуди се момче.
Брус..Брус
Друг кошмар?
Не зная.
Не си спомням.
Здрасти мамо.
Няма ли да ходиш на училище?
Сстрашно ще ми липсваш.
И ти ще ми липсваш!
Ако искаш...ела тук.
Сигурно ти ще станеш голям учен.
Надявам се.
Искам да кажа,че може би знаеш,
Знам, че нещо става с теб...
нещо специално...така, че...
Убедена съм, че някои ден
ще бъдеш различен от целия свят,
Институт за ядрена био-технология Баркли.
Сигурността през деня е задължителна!
Добър ден, др.Грандсоуп.
Сигурността трябва да е стриктна... особено на място като това.
Трябва да бъдем внимателни.
Брус...
Днес си спал?
Не можах да спя, но съм добре.
Бети тука ли е?
Тук някъде.
Ще ти кажа нещо:
Мисля, че скоро ще приключа.
Наистина ли..?
Тя е усмивка в твоята лаборатория...отпуска те.
Мога ли да те питам нещо? Защо ти помага?
Тя е много важна за мен...Ти не разбираш.
Ей намерих те!
Бети, здравей.
Търсих те.
Идвам. Какво не е наред?
Ще имаме среща за анализ, а във вторник ше имаме представяне.
Ахх.
Искам да реализираме този проект заедно.
Мислиш ли, че ще мога?
Да. Ти си блестящ по тази тема.
Ще говорим за..
Микроби, показатели на налягане..., когато се говори за такова нещо
ти си много ентусиазиран.
Съжалявам.
Вярно е.
Не мисли, че е лесно
да работим заедно след като сме били
интимни.
Били сме интимни...
поне така си мислех,
че това, което мислиш
е просто...
Не е твоя вината.
Не разбирам защо избрах теб.
Ти си за такова нещо.
Добре е за теб,
но ще бъде лошо за мен.
Аз не мога да впечатля никой
със моето представяне във вторник.
Добре, аз ще бъда впечатлен.
Готово.
Когато искаш.
Ще започнем със
пълна проверка.
Сигурността става зелена.
Регресивният индекс.
Списък на показателите за налягане.
4 секунди.
Нанометърът попълва структурата.
Добре, да видим реакцията.
В сектор гама.
Излагане на сектор гама.
Нанометрите не показват промяна.
Нанометрите не преминават границата.
Клетъчна структура възстановена на 100%.
Показателите за налягане са спрели да действат.
Бързо покачване.
Да видим какво ще обясним на комисията в понеделник.
Показателите, които получихме за подобряването
трябва да ги накараме да действат.
Не, трябва да обясним по друг начин.
Има ли значение?
Лесно е.
Ако успеем.....
докъде ли ще стигнем?
Ще търсим авторите...
Родителите ти ще се гордеят,
ако дойдат.
Всъщност аз исках да стана пилот.
Това ли искаха да кажат твоите родители?
Никога няма да разберем.
Ти никога не говориш за тях.
Те са умрели! Преди да успеят...
Защо питаш точно сега?
Не знам. Мислех, че не ти се говори за това със мен,
че съм прекалено сериозна.
Каква логика!
Добре казано Бети.
Бети.
Глен.
Здравей.
О боже!
Какво стана с твоята униформа?
Нали знаеш, че съм пазач.
Аз съм работил със баща ти..., но на административна линия.
Това е интересна работа.
Бях много свободен.
Обзаведох моята стая като лаборатория.
И ти....
изглеждаш много добре.
По-напред дамите.
Хубав период беше в колежа.
Заета ли си?
Какво искаш?
Ще говоря директно.
Интересува ме какви важни работи стават тук.
Вашия апарат за манипулация на молекулите може да има много приложения.
Искам да работиш за Атеон и ще ти плащам 10 пъти повече
и 1% за участие.
Каза ли нещо?
Две неща.
Отвори вратата!
Генерале...
Влизай!
Кажи ми какво прави този тук.
В една лаборатория, която Атеон е купил и която ще бъде преместена в друга база
и която защитава моите интереси?
Защото аз я създадох.
Мерси...извинявай.
Къде е Бени?
Защо Не е нощна смяна?
Бени е мъртъв...аз съм нов тук.
Ох...
Довиждане...
Чао.
Ще взема още..
Не, стой тук!
Уморена съм.
Изглеждаш тъжна.
Какъв е проблема?
Тук има един чужд лекар, сънувах едни неща...
...ужасни...
Разкажи ми сънят.
Добре...ще ти кажа.
...Започва с един спомен...
може би един от първите ми спомени...,
когато бях на 2 години.
Мислиш ли, че е истински сън?
Не...аз мисля, че е нещо, което наистина се случи.
Бях с баща ми близо до една военна база.
...така и ти....
...и сънят продължава...сега съм сама.
Ужасно е...ти знаеш, че няма да ти сторя зло.
Кой е там?
- Ох.. Как ти е името кученце?
- А...как ти е името?
- Добре.. Добре..
- Брус...
...Моят Брус.
- Здравей...Не ме оставяй да падна.
- Какво правиш тук?
- Познаваш ли доктор Кръмсли?
Нникога не сме имали възможност да се опознаем по-добре.
- Защото нямам желание да се опознаем.
...По-добре, или не чак толкова.
...Така...знам какви сме.
Виж, предупреждавам те!
Аз им направих приятелско предложение
и те не трябва да го отхвърлят.
...Аз си върша моята работа.
Работата, която вършите тук е динамит.
Представете си...
...това са модифицирани ГИ с генетична технология, които се поправят веднага на бойното поле.
Това е само предположение.
Това наричам аз голямо"предприятие".
- Не това правим ние тук. Ние искаме най-добрата наука за всички.
- Някой ден ще напиша книга озаглавена "глупавите идеали на учените сноби".
- Ще чуете за мен Брус.
- Колкото до Глем....аз съм.
- Не искам да говоря за това.
- ОK. Искам само да кажа...
Не се безпокой за него...аз ще се заема.
Как?
Когато викна баща ми
ще искам да окаже натиск.
Аз мислех, че с него вече не си говорите.
- Добре...ще намеря повод да му проговоря.
- Аз мисля, че екипировката го е прегряла.
Мисля, че някой трябва да хвърли едно око...
- Идвам.
Нивото е много високо.
- Не мога да го спра!
Хопе, излизай от там!!
- Излизай от там!
- Как е Хопе?
- Добре. Ти го спаси.
...Но не вярвам, че скоро ще се върне в лабораторията след случилото се.
- Не мога да разбера дали е възможно.
...Ти трябваше да си мъртъв.
- Но показателите... за налягане са проработили.
...Чувствам се гении...
Като друг човек.
- Лъчите гама са убили всички, които са били в контакт.
- Сигурен ли си, че доктора те е прегледал добре?
- Доктора ме прегледа веднага. Каза, че ми трябва малко почивка.
- Аз съм на 100%...
...и още повече.
- Какво искаш да кажеш с това?
- Спомняте ли си за моето болно коляно?
Сега е здраво.
- Брус...не си смешен.
- Аз те видях.
Беше на път да умираш
...и те видях как умираш.
- Бети...
- Съжалявам.
Наистина..
- Няма да се взривя. OK
- Не.
- Трябва да си починеш.
Добре съм наистина.
- Никога не съм се чувствал по-добре.
- Името ти не е Крензлер.
Банер е.
- Какво?
- Името ти.
..Банер е.
Брус Банер.
Брус.
- Как влязохте тук?
- Работя тук...Аз съм нощен пазач.
Това ме държи близо до теб.
Вие работите в лабораторията с вашата приятелка госпожица Рос.
Не, не моля ви...
Моля ви...
Позволете.
- Ти не си добре...Ти си претърпял ужасна злополука.
- Хубаво е, че си още жив.
- Ти мислиш, че имаш нещо вътре.
- Нещо...различно.
- Необяснимо.
- Аз мога да ти помогна да разбереш.
- Ако ми позволяваш.
...Ако ти...
ми простиш.
- Слушайте господине, аз съм сигурен, че няма какво да ви прощавам.
Може би трябва да си тръгнете веднага. Това ще бъде най-добре.
- Ти трябва да знаеш.
На теб не ти се вярва,
но аз го виждам в твоите очи,
които са като на майка ти.
Разбира се ти си моя плът и кръв.
Ти си мой син.
- Ние те създадохме с майка ти.
- Не.
- Лъжите! Моите родители са умрели, когато бях малък.
- Не. Не е вярно. Те те накараха да вярваш, че е така.
Опитът, злополуката, свръх секретният военен, който ме е държал настрани повече от 30 години.
- 30 години!
Чакам те сине.
- Работата ми струва много. Не искам да ти се случи същото като на мен.
- Сега гледай.
- Всичко:
Твоя страхотен дух,
това, което си търсил всички тези години
е вътре в теб.
- Сега ще го разбереш?
Отиваме да го въоръжим.
- Не отговаряй...Пак е госпожица Рос има нещо, което не знаеш за нея, Брус.
Това ще ти създаде проблеми... Остави ме да те предпазя от нея.
- Върви си!
- Брус ?
Върви си!
- Сигурен ли си, че си добре?
- Хубаво е да напуснеш леглото.
- Получих съобщение от баща ми.
Ще дойде да ме види.
- Баща ти?
Кога?
- До около час. Това е изключение, че ме вика.
- Здрасти тате.
- Здрасти Бети.
- Мерси.
- Господине...
- Мерси.
- Да минем директно на въпроса.
Касае се за Глен. Той се върти около моята лаборатория.
- Когато Глен иска да получи нещо, ще направи всичко за това.
Дошъл си тук да ме разпитваш ?
Не. Не открихме нищо изненадващо. Този Крензлер, с който работиш... знаеш ли кой е всъщност?
- Кажи ми какво знаеш за него.
- Мисля, че въпросът е:
"Какво знаеш за него?"
- Бети, не ми е позволено да ти кажа.
- На теб никога не ти е позволено да ми кажеш каквото и да е.
Надявах се, че този път просто искаш да ме видиш.
- Лъжеш се Бети.
- Наистина ли?
- Наистина искам да те видя.
- А аз наистина искам да ти вярвам.
Твоят изключителен дух и това, което си търсил през всичките години е вътре в теб.
- Това е доктор Крензлер. Оставете моля вашето съобщение и ще ви се обадим щом е възможно.
- Брус, здравей.. там ли си?
- Слушай, мисля че съм засегнал баща ми.
- За нещастие той се надяваше да получи от мен информация за теб.
Той беше толкова нетърпелив и си мисля, че си е наумил нещо във връзка с лабораторията.
Чао.
- Дейвид, какво става?
- Ррябва да говоря с теб, Едит.
- Брус остава тук.
- Брус
- Имало е някаква експлозия и не ни пускаха да влезем в сградата.
Безпокоях се за теб.
- Добре съм.
- Какво ти се случи миналата нощ?
- Сънувах нещо ужасно.
Сякаш се раждам издигайки се във въздуха...
...сърцето ми биеше.
- В лабораторията ли?
- Не.
- Но имаше нещо.
Този човек със кучетата...- Кои? Новият пазач.
Твърдеше, че ми е баща.
- Аз ще отида.
- И така вие сте младият Брус Бан...
Крензлер...
- Имало е нещо в лабораторията ви миналата нощ.
- Летчер, придружи дъщеря ми. Нямам много време.
- Предпочитам да остана тук.
- Не, Бети.
- Добре, ще се оправя.
- Наглеждай го докато се върнa.
- Какво?
- Твоят приятел там вътре...Твоят приятел може би е замесен в една мръсна афера.
- Сигурен съм, че не знаеш нищо за това.
Искам да бъдеш внимателна.
- В следващите 2 дни ще бъде добре да стоиш далеч от него за твое добро.
- Това е адресът на новия пазач...така ли?
Мерси...моля.
Доктор Рос, не ви очаквах.
Влизайте.
Съжалявам, че идвам така внезапно.
Идвам да ви питам нещо.
- Брус ми каза,
че сте говорил с него.
- Сядайте моля.
- Брус е останал в лабораторията миналата нощ и каза, че и вие бяхте там.
Той не си спомня много... и аз искам да знам какво е станало.
- Това, което искате да знаете е дали в него има нещо лошо и дали можете да го поправите.
И да го промените.
- Баща ми е военен и казва, че Брус е замесен в една афера, която касае националната сигурност.
- Рос, трябва да убедиш баща си да остави Брус на мира.
- Не можете да разбeрeте... Рос, колко опасно за Брус е вашето незнание?
- Извинявайте? - Но вие не можете да ме разберете.
Синът ми е уникален, затова не можеш да го разбереш.
И понеже е уникален, целият свят ще научи за неговото съществуване.
- Но вие опитвате нали?
- Но една жена красива като теб, не може да има
съвсем нечестни намерения.
Не със такива очи като твоите, които гледат влюбено и се надяват.
Но се страхувам, че е прекалено късно да му помогнем,
Нищо не мога да направя за него или за вас.
- Добре ясно е, че за мен нищо не може да се направи.
- Това зависи само от него.
- Извини ме Рос. Имам работа.
И не се безпокой за кучетата.
...Става.
- Не ги гледайте в очите.
- Ддовиждане.
- Щом той дойде, една експлозия разрушава лабораторията в същия момент.
Какво съвпадение.
- Не ми разказвайте небивалици.
- Бих ти помогнал, но не знам как.
- Ти знаеш кой съм аз в действителност...Банер.
- Вие сте бащата на Бети, генерал от висш чин.
- Глупости, аз съм човекът, който е спрял баща ти. И същото бих искал да направя с теб, ако мога.
Разбра ли?
Стига си ме питал! Не си спомням.
- Винаги съм знаел, че баща ми е мъртъв.
- Не си играй с мен!
- Ти си бил на 4 години, когато си го видял.
- Когато видях какво?
- Ти беше там.
- Как е възможно да се забрави такова нещо?
- Какво?
- Ах...малки подтиснати спомени?
- Кажи ми само...
- Ссъжалявам сине. По-сложно е отколкото бих искал.
- За да стигнем до дъното на това.
- Вашата лаборатория е обявена за военна свръх-секретна.
До такава степен, че абсолютната сигурност трябва да бъде възстановена. Така, че нито една друга лаборатория
да не прави нещо по-интересно, отколкото нова серия гел за коса.
- Още нещо.
Ако се приближиш още един път до дъщеря ми
ще ви опандизя за цял живот!
- Ало.
Гледай през прозореца, единственият ти изход е да ми имаш доверие. - Брус.
- Какво лошо има в мен?
- Какво си ми направил?
- Имах неочаквано посещение. Много неприятно посещение
- Страхувам се, че ще ми окажеш насилие.
- Какво си ми направил?
- Много искаш да знаеш. Нали?
Нямам обяснение, което да е добро...
...освен опитът. - Самият аз не мога да го разбера.
Ако бяха ме оставили да работя на спокойствие докато намирам лечение.
- Ти си правил опити със себе си... Нали?
И после си ми го предал генетично.
- Какво?
- Няма отговор.И съм обременен с този дефект.
- Надявам се, че ще ми простиш за това.
- Но ние сме получили изключителна сила... и сега сме готови... за отмъщението.
- Не, не прави това. Ще изолирам дефекта, сам ще се лекувам и ще премахна това, което е лошо в мен.
- Брус, би ли искал да разрушиш любовта, която изпитваш към Бети?
- Наистина ли искаш да се саморазрушиш? Не мисля.
- Твоята приятелка Бети ще бъде посетена изненадващо от моите приятели на 4 лапи.
Бих могъл да култивирам твоето ДНК и да го предам на моите кучета. Аз създадох чудовища, те ще бъдат заплаха.
ДНК-то ти е нестабилно,
но много силно.
- Какво става с моето ДНК ?
- Трябва да изчакаме Бети да провери резултатите.
- Ти си луд!
- Чакам те.
- Чупи се.
Вътре! Звяр! Трябва да говоря с теб.
- Баща ми ще атакува Бети.
- Ти си убедил Бети да ме напусне.
- Ти си луд!
- Не бъди параноик.
- Трябва да намеря Бети преди баща ми.
Нали не смяташ, че ще си тръгна от страх от твоите заплахи?
- Талберт.
- Да?
- Ядосваш ме.
- Наистина ли?
- Той е пуснал кучетата.
И аз ги убих...
- Боже!
Това трябва да е експозицията гама, но преди не съм виждал такава реакция.
Не. По-сложно е. Лъчите гама събудиха нещо съществуващо от преди.
- Какво именно?
- Мен...него!
- Добре.
- Пазачът е моят баща.
Той е променил нещо в мен.
- Можеш ли да си спомниш нещо? Нещо, което да ни обясни тези промени.
- Беше като сън.
- За какво?
- За гняв. Сила и свобода.
- Здрасти.
- Татко.
- Бети, добре ли си?
- Ужасена съм, нуждая се от твоята помощ.
- Къде си?
Как си?
- Добре съм, предполагам...
- Мисля, че по един или друг начин, когато се ядосваш задействаш показателите за налягане.
- Но как, измислен даже да отговаря за физически недъзи?
- Един емоционален недъг може да се прояви като физически.
- Като какво?
- Една дълбока травма...подтиснати спомени.
- Баща ти ми говори за нещо, което се е случило когато бях дете и за, което би трябвало да си спомня.
Той е направил
нещо много лошо, но честно...не си спомням.
Но това, което ме ужасява е, че физическите недъзи се възстановяват,
но емоционалният остава, остава и продължава.
И започва верижна реакция.
Знаеш кое ме ужасява най-много.
Когато това става, хваща ме и губя всякакъв контрол.
Това ми харесва.
- Добре, в ръцете си ми. Съжалявам, правя ти това за да заспиш.
Ще те заведа на сигурно място. Брус...Брус...Брус.
- На вашите заповеди! - Свободно!
- Ние сме точно в средата на нищото. Колко време ще го държите тук?
- До краят на животът му ако трябва.
- Ти казваше, че мога да ти имам доверие.
- Аз съм баща ти и можеш да ми вярваш, че това което правя и мисля е добро.
...Мисли каквото искаш.
- Той е човешко същество.
- Той е също и нещо друго.
- Представи си, че избяга и отиде на населено място.
- Да знам, че има такава опасност, но знам също, че той ми спаси живота.
- Да от малко куче мутант. Каква геройска постъпка.
- Той е пратил трима души в болница. А Талберт не може да ходи.
- Какво искаш?
- Искам да му помагаме.
- Защо го ненавиждаш толкова?
- Защото знам от каде идва, той е син на баща му до последната клетка.
- Той не е баща му, но действа като него.
- Може би това е съвпадение или нещо по-лошо.
- Предопределен ли е да следва стъпките на баща си ?
- Ще ти кажа, че...
Разбира се...Но аз съм учен, колкото и той. Мисля, че можем да му помогнем.
...Аз знам, че можеш.
- Това, което знаеш или това, на което обръщаш внимание ...имам голяма гордост...,
но това е прекалено голямо за теб.
- Слушай, правителството има сега едно оръжие в ръка.
- Тогава правителството да се захване. Какво искат те? Остави ме да се опитам да му помогна .
- Никой не го познава по-добре от мен.
- Какво ли прави Дейвид Банер сега?
- Какво става тук?
- Ръката ми...
- Нали виждаш. Силата на ДНК-то на моя син,
съчетано със реконструкцията на нанометрите.
- Мога да бъда същността на всичко.
- Трябва да те помоля
да си сложиш ръцете така, че да ги виждам.
Бавно и леко!
- Ти наистина вярваш, че съм разделен от теб.
- Къде се намирам?
- В къщи.
- Трудно ми е да повярвам, че наистина сме тук.
Това ми е непознато. Не мога да си спомня...
Наистина ли това беше моята къща?
- Да тръгваме.
- Моля те! Опитай.
- Какво има?
- Нищо.
- Наистина ли?
- Това е друг въпрос, който искаш да решиш.
- Добре Бети...Какво искаш да знаеш?
Какво имаше в тази стая?
Какво се страхуваш да видиш?
Нали виждаш, няма нищо.
Празна е.
- Какво искаш да кажеш с думите: "нямам достъп до него" ?
NSA е решила да смени проучванията на Глен с "Атеон".
- Но ти си шефът на базата. Не е ли така? Ти си командващ.
- Аз нямам влияние в политиката. И аз получавам заповеди.
- Не мога да повярвам, че Глен ме е предал...
- Нечестните хора имат много власт и много работа.
- Ти знаеш, че това е най-лошото тук.
Когато направих това с Дейвид Банер нямаше значение. Както той смяташе: "странични ефекти",
но вече не той е истината.
- Какво мога да направя.
- Сега можеш да се върнеш в къщи.
- Чао, ние ще поддържаме връзка, ако имаш въпроси.