След секс
Кристофър и Лесли
Боже мой!
Внимавай. По-полека! Внимателно.
Беше невероятно. От петте най-добри.
Какво искаше да кажеш?
Че на жените им е по-лесно, отколкото на мъжете?
Казвам само, че вие - жените,
имате едно голямо предимство, което мъжете нямаме.
Така ли? И какво е то, ако може да попитам?
Нека си поема дъх и ще ти обясня дума по дума.
Откъде да знам, че няма да ме излъжеш?
Добре.
Както и да го кажа, ще изглеждам като кретен,
така че просто ще го изрека. - Супер.
Цялата история с равенството е глупост.
Не мога да повярвам. - Изслушай ме.
Казвам само, че аз и ти не сме равнопоставени.
Вярно е, че и двамата бачкаме
по цял ден и вършим задълженията си.
Но има една разлика, едно предимство.
Предимство, което ние нямаме. - И то е?
За нас не е нормално да сме зависими от друг.
Какво? - Точно така е.
Ти може да се скъсваш от работа, да влезеш в колеж
и да работиш. Точно като мен.
Но аз не мога да загърбя всичко
и да съм зависим от друг човек. Само жените можете.
Ако аз го сторя, съм безделник или жиголо.
Ако ти го направиш, ставаш домакиня. Или дори стопанка на дома.
Кажи ми, че не е така.
Прав си. - Знам.
Ти си кретен.
Стига. Къде тръгна?
Да се облекча след глупостите, на които се наслушах.
Невероятно е как някой,
който изглежда умен, може да е такъв идиот!
Ядосана си, защото знаеш, че е истина.
Шибано сухожилие. - Както и да е.
Кажи, че не е така. - Както и да е.
Да, добре. - Целуни ме отзад.
Защо навлизаме в ожесточени дискусии,
точно след като сме правили секс?
Сигурно, защото се чувствам незадоволена
и търся начин да избия негативната енергия.
Не крещеше подобно нещо преди няколко минути.
Така ли? И какво крещях?
"Крис, спри, стига.
Спри. Крис, моля те". - Млъквай.
Току що ме удари в топките. - Заслужи си го.
Сядай.
И така. - И така.
Кога мислиш да си признаеш? - Да призная какво?
Колко безнадеждно си влюбена в мен.
Само в мечтите ти. - Скъпа, спокойно. Знам го.
Кристофър, можеш ли да си по-самовлюбен?
Бих могъл, но предпочитам да съм скромен
пред жени, на които вкарвам топла инжекция.
Да не си в трети клас?
Не ти харесва изразът ли? А еднооката змия? Кутрето ми?
Стикът ми? - Невъзможен си.
Евтин и лесен съм. Кажи на приятелките си.
Ще престанеш ли?
Ще спра, когато признаеш, че си безвъзвратно влюбена.
Ще има да почакаш, г-н Стик. - Удобно ми е.
Добре.
Отлично.
Сериозно, Лесли.
Знам, че...
Изпитваш чувства към мен.
Какъв е този извод? Мислех, че само се забавляваме.
Не каза ли точно това? Приятели, които се чукат?
В момента съм сериозен. Защо не го признаеш?
Защото сме приятели, Кристофър. Сме и ще бъдем.
Приятели.
Погледни ни. Няма как да се получи.
Ти избързваш прекалено,
а аз имам различни желания и...
Сегашната ситуация ми харесва.
А на теб? - Мислех си...
Забрави. - Какво?
Не, няма смисъл. Права си.
Така или иначе не би могла да ме обуздаеш.
Моля?
Обуздах те три пъти, ако не греша.
Така ли си мислиш? - Да.
Защото с теб бях внимателен.
Не се раздавах докрай.
Боже, ако пенисът ти беше голям, колкото самочувствието ти.
Ако беше така, нямаше да мога да ходя.
Както и ти.
Както и да е, но не съм чул да се оплакваш.
Защото ти не млъкваш нито за секунда.
Обичаш пенисът ми, колкото и мен.
Я млъквай.
Знаеш ли какво си мисля? - Не, но ти ще ми кажеш.
Мисля, че ти си влюбеният и само се преструваш.
Така ли било? - Искаш да кажа, че съм влюбена,
защото си несигурен женчо, който не може да го признае пръв.
Явно доста си мислила по въпроса.
Не, прозрението дойде изневиделица.
Искаш да кажеш,
че с тази неправдоподобност с моите чувства към теб,
които евентуално призная, ти ще се успокоиш
и ще признаеш любовта си? - Не бих те изиграла така.
Как? - Не става така, Кристофър.
Любовта не зависи от преговори. - Скъпа, всичко зависи от тях.
Не, не и любовта.
Не и любовта. Тя е игра на сляпо.
И в това се крие красотата й. При нея няма гаранции.
Тя е като да се потопиш в басейн, чиято дълбочина не знаеш.
И, разбира се, ако е плитък, свършваш парализиран.
Но ако е дълбок...
Разбираш ме.
Въпрос на доверие е. Да се отдадеш без гаранции.
Затова живеем.
Знаеш игрите по панаирите, нали?
И знаеш, че някои от тях са трудни, а други - лесни за печелене.
Разбира се. - Точно това е разликата
между любовта и секса.
Сексът е играта, в която всеки печели нещо
и никой не остава губещ.
А любовта е най-трудната игра.
Но ако успееш и си тръгнеш с огромен розов носорог,
се чувстваш много по-добре, отколкото с глупав ключодържател.
Какъв сложен начин да обясниш всичко.
Мамка му!
Лека нощ, Кристофър.
Лека нощ.
Обичам те.
И аз те обичам.
Фреди и Джей
Това не значи, че съм гей, нали?
Не знам. Хареса ли ти?
Не. - Тогава не, не си гей.
По-скоро си объркан.
Болеше ли те?
Малко. - Ще става все по-малко.
Така ли? - Да.
Не ми пука. - Както и да е.
Не трябва да се чувстваш зле заради случилото се.
За кое? - Забавлявахме се, няма нищо лошо.
Знам, но не съм гей.
Казвам, че не трябва да се чувстваш зле.
Всеки наоколо е пробвал, независимо дали си признава.
Водил съм този разговор с доста здрави момчета.
Какъв разговор е това?
Разговорът тип "нямам смелост да скоча".
Какво скачане? За какво говориш?
Студенти, всички сте еднакви.
Всички гледате да се впишете в идеалния си свят,
страхувайки се от чувствата си. - Глупости!
В момента си готов за скока. - Наистина искам да разбера
за какво говориш. - Ти си на ръба, готов за скок,
защото не приемаш факта, че харесваш секса с мъж.
Вярно е.
И аз идвам, говорейки ти, че не си гей
и че всеки го пробва веднъж.
И накрая ти слизаш от ръба.
Но в момента си изпълнен със съжаление и вина,
които си заключил дълбоко в себе си, надявайки се да ги забравиш.
Да останат далечен спомен, от който да се отречеш.
Типично за колежанчетата.
Хомото, което го поема отзад, но не иска никой да разбира за това.
Тъжно е, наистина.
Не и аз. - Както и да е.
Не съм хомо. - Шегуваш се.
Не съм хомо. - Тогава защо го пазиш в тайна?
Защото си е моя работа. - Мислиш, че не разбирам?
Ти си образец за хомо.
Мисълта, че може да си гей, те плаши ужасно.
Бъркаш ме с някой. - Самозаблуждавай се.
Какъв ти е проблемът? - Не аз имам проблем, момче.
Не ми говори така, педал!
Най-сетне. Очаквах го. - Кое?
Току що доказа теорията ми. - Наричайки те педал? - Бинго.
Какво искаш да кажеш с това? - Омръзна ми
да ти обяснявам всичко, така че ще те помоля да напуснеш.
Защо го направи?
Какво ти пука?
Искам да знам.
Наистина ли искаш да разбереш?
Да.
Сила. - Сила?
Да. Сила.
Не разбирам.
През целия ми живот, още от началото училище
до този момент, съм бил
тъпкан и унижаван за забавление,
както и отчуждаван, защото съм роден като мъж,
който изпитва привличане към други мъже.
Не можеш да си представиш колко безпомощен се чувстваш,
колко безпомощен се чувствах.
Докато бях в гимназията, трябваше да крия същността си,
да се страхувам от истината.
Дори се срещах с момичета. Правех секс с тях.
Само за да накарам хората
да си мислят, че съм силен,
че съм... нормален.
И това ме разкъсваше.
Работата е там, че...
Няма значение. - Какво?
Нищо.
Забрави. - Моля те. Какво?
Опитах се да се самоубия.
Опитах да извърша самоубийство,
защото не можех да приема кой съм.
Страхувах се, че хората ще разберат истината.
Сериозен ли си? - Да.
Мразех се за това, което бях.
За това, което съм.
Жалък съм, нали? - Не си, човече.
В крайна сметка...
Докато бях в колежа, не бях по-различен от теб.
Наслаждавах се, пиех бира
и правих познатите мръснишки шеги за гейовете.
Но после срещнах човек и...
Той не беше по-различен от теб и мен.
Помогна ми да приема себе си.
Просто нормален човек.
Като всеки друг.
Бях се побъркал, защото, когато реших да се разкрия,
цялото чувство на безсилие се изпари.
Все още трябваше да се разбера с приятелите и семейството,
но щом взех решението, бях щастлив, че обичам себе си.
Нямаше значение какво мислят другите.
Щях да напусна всеки, който не ме приема.
Аз съм гей.
Винаги съм бил гей и винаги ще бъда гей.
Страхотно е, човече.
Мислиш ли, че съм като теб? - Не съм толкова циничен,
че да смятам, че те познавам.
Може да си като мен, а може и да си само любопитен.
Но какъвто и да си,
не бъди нормален според чуждите представи.
Бъди себе си.
Такъв ли си?
Гей ли?
Да.
Не знам.
Още се чудя дали ми харесва.
Ще пробваш ли втори удар?
Може би си питчър.
Ако обещаеш да не казваш на никой.
Защо не?
Кристи и Сам
Добре ли си?
Мисля, че да.
Имаше ли кръв?
Не изглежда да е имало.
Презервативът остана на мястото си, нали?
Приятно ли ти беше?
Да.
А на теб?
Не знам. В началото болеше, но към края ми беше приятно.
Наистина? - Всичко свърши доста бързо.
В какъв смисъл? - Мисля, че свърши бързо.
И на мен ми беше за пръв път. - Знам, не се оплаквам.
Всъщност не знам. Странно ми е да съм гола до теб.
На мен също.
Единственият път, когато съм бил гол пред момиче,
беше, когато Шери Кели ми направи свирка в 10 клас.
Шери Кели ти е духала? - Не знаеше ли?
Откъде мога да знам? - Всички в училище знаят.
Повърнах върху нея. - Какво?
Беше ми за пръв път.
Призля ми, а тя ми лапаше.
Както и да е, бях разгорещен,
бях нервен и повърнах. - Върху нея?
Абсолютно.
Оттогава не ми говори.
Сега разбрах защо не ти обелва думичка.
Не вярвам да е разказвала на другите. - В нейна защита отбелязвам,
че тя каза само на Беки Матсухара, а тя е кучка и го разпространи.
Цяла година ме наричаха "Избухващия Сам".
Напомня ми колко шибана беше гимназията.
Съжалявам. - Не се притеснявай, беше отдавна.
После Беки бе блъсната от камион и умря година след случката.
Съдбата постига своето по невероятен начин.
Значи това наистина е първият ти път?
Да.
Какво? - Не знам, чувствам се добре.
Загубихме девствеността си заедно.
Мамка му! - Какво? Кой е това?
Не знам. - Вашите не са ли на работа?
Бяха, сигурна съм. Мамка му! Обличай се бързо.
Скрий се отдолу!
Бързам!
Здрасти. - Здравей, мамо.
Какво правиш? - Нищо, просто си...
Лежа. Малко съм уморена.
Не говореше ли с някой? - Не.
Всъщност да. Говорих с Брий по телефона.
Кристи, какво става тук? - Какво имаш предвид?
Има ли някой в стаята? - Не, защо?
Сигурна ли си? - Да.
Тогава защо мирише така?
Мамо, не знам за какво говориш. - Кристи, искам да се закълнеш,
че никой не е бил тук. - Заклевам се.
Добре.
Кристи, знаеш, че можеш да говориш с мен, нали?
Разбира се. - Имам предвид за момчетата...
И секс. - Мамо.
Досега аз и баща ти не сме водили този разговор с теб.
Мамо... - Разговорът за секса.
Става така.
Когато достигнеш определена възраст, започваш да изпитваш чувства и...
Да, да. Знам.
Така ли? - Знам го от шести клас.
Не помниш ли, когато ви сварих с татко,
преоблечени като Супермен и Луис Лейн,
докато странният ни съсед Тим си записваше като репортера Джими?
Вярно.
Тогава...
Добре. Ясно. Аз съм тук, ако поискаш
да говориш с мен.
И ако някога...
Решиш да...
Направиш нещо, само бъди внимателна.
И използвай...
Презерватив. - Мамо.
Добре, добре. Искам само...
Искам всичко да е наред. - Добре съм, мамо, мерси.
Кристи? - Да?
По-добре го изкарай оттук, преди баща ти да се е върнал.
Мамка му!
Толкова съм прецакана. - Така ли?
Ти също до момента, в който не излезеш от тук.
Добре казано.
Какво правиш?
Излизам през терасата. - Излез през вратата.
Майка ми вече знае, че си тук. - Не бих минал покрай нея,
след като тя знае, че го направихме. - Не ти пречи, че всички знаят,
че си повърнал по време на свирка, а не можеш да минеш покрай нея?
Добър аргумент.
Страхотно. - Да, беше страхотно.
Изчезвай!
Довиждане. - Довиждане.
Ники и Кет
Беше страхотно. - Така ли?
Да. - Искаш ли да го направим пак?
В момента не. - Добре.
Искам да си дам малко почивка.
Знаеш, че отношенията ни са само физически, нали?
Разбира се. - Добре.
Защото не искам да ми се нахвърляш, залагайки чувствата си.
Не съм от тези момичета. Просто обичам да ми лижат,
а ти обичаш да лижеш.
Това са отношенията ни: нито повече, нито по-малко.
Ясно. - Искам да го разбереш още сега.
Всичко е ясно. Без чувства. - Добре.
Всъщност аз не съм гей. - За мен това е...
Забавление. - Добре, все едно.
Няма нужда да криеш, че си гей. Не ме интересува.
Не съм. - Можеш да правиш, каквото поискаш.
Искам само да не се влюбваш в мен.
Нямам време за тези глупости. Нито с мъж, нито с жена.
Добре.
Ники, мислиш ли, че съм гей?
Не си ли?
Не знам.
Всяка, който харесва жени, колкото теб, е гей.
Добре! Но аз харесвам и момчета.
Сериозно? И кога за последно си била с момче?
В гимназията. - Добре, хареса ли ти?
За това ставаше въпрос. На кой му пука?
Ти харесваш вагини, а аз - пениси. Не е кой знае какво.
Трябва ли да си толкова груба? - Какво значение има?
Не знам, но ти можеш да бъдеш...
Понякога си много цинична.
Не съм, просто така си говоря.
Ако не ти харесва, толкова по-зле за теб.
Реалист съм. Виждам нещо и го казвам.
Сериозно? - Да. Докато ми лижеш,
изпитвам удоволствие.
Добре, аз съм кучка, която обича да духа.
Това е реалността.
Допуснах те там долу, само защото напоследък
всичко наоколо е замряло и защото съм отегчена
от еднообразните момчета тук.
Кет, моля те, не залагай чувства на отношенията ни.
Не го правя. - Напротив. Трябва да знаеш,
че аз съм кучка. Ние все пак сме съквартирантки!
Отнасяла ли съм се добре с някой? - Не, не си.
Точно така.
Понякога...
Толкова си различна, когато сме двете.
Да, така е. Защото ти ме задоволяваш.
Боже мой, сякаш... - Може би има моменти,
в който потискам същността си, за да бъда нормално момиче.
Но ако не ти е станало ясно, Кет, аз не съм.
Добре. Ясно.
Знаеш, че си обратна, нали? - Да.
За пръв път ли го признаваш?
Кое? Че съм гей? - Да.
Да.
За мен е чест. - Я млъквай.
Кет, сериозна съм.
Ти най-сетне си честна със себе си.
Може би част от мен се е увлякла покрай теб.
Пази Боже. - Какво? Колкото и да съм лоша,
все пак трябва да имам и положителни качества.
Със сигурност имаш няколко. - Ти си уличница.
Съгласна съм. - Добре.
Направи ми услуга и не повтаряй този разговор.
Добре. Но и ти не казвай, че ме докарваш до оргазъм.
Дадено. - Добре.
Значи не искаш никой да знае?
Не е това. Просто...
Това си е мое решение.
Освен това никой не го интересува.
Накрая със сигурност ще се разбере.
Родителите ти знаят ли? - Разбира се, че не.
Щяха да се гътнат, ако знаеха.
Чуй се само, какъв език.
Сексуално изкривяване. - Вероятно.
Сериозно, Кет, какво ще направят, ако разберат?
За начало ще се отрекат от мен.
После след период, в който няма да ми говорят,
ще се държат надменно, докато им обяснявам
защо съм взела това решение.
Толкова си прецакана.
Говори ми...
Какъв е вкусът й? - На кое?
На вагината.
Не знам.
Сериозно, искам да знам.
Тогава...
Моля? - Искаш ли да разбереш?
Стига, не искам да знам на всяка цена.
Просто съм любопитна.
Не знам, има хубав вкус.
Харесва ми. - Наистина ли? Това го знам.
Искам само да разбера вкуса й?
Има ли вкус на пилешко? Или пък на картофи?
А може би на круша? - Стига!
А какъв е мирисът? - Зависи.
Винаги е някак различно.
Може би е малко солено.
Но всеки е уникален.
А какъв е моя вкус?
Какво правиш? - Попита ме, Ники.
Знам, но...
Предполагам, че е противно.
Защо? - Влажна дупка между краката ти.
Влажна дупка? - Така е.
Понякога се изпотяваш, така че мирише.
Затова... Затова мисля, че е противно.
Не, не е. Със сигурност е...
Все пак се поддържаме.
Наистина ли искаш да знаеш какъв е вкусът й?
Все пак попитах, нали?
Добре, ела насам.
Разтвори крака.
Твоят вкус...
Наистина е невероятен.
Не съм лесбийка, но това беше яко.
Така ли? - Да.
Почти ми се прииска да ти се нахвърля.
Наистина? - Почти.
Труди и Джин
Бях забравил колко забавно е това.
Говори за себе си, старче.
Ще убия доктора, който ти да е дал тези хапчета.
Може ли да те питам нещо? - Мразя, когато правиш така.
Питай, ако ще питаш. Така или иначе зададе въпрос,
питайки ме, дали може да питаш. - Добре, съжалявам.
Е? - Ако имаш шанса да върнеш времето
и да промениш отношенията ни, би ли?
Дали бих променила нещо? - Да?
Не. Господи, не бих.
Джин, не бих променила и най-малкия детайл.
Не съм и мечтала за по-добър живот и в най-хубавите си сънища.
Ти още си моя рицар в бляскави доспехи.
Винаги си бил и винаги ще бъдеш.
Също толкова невероятна си, колкото когато те срещнах.
Кой би предположил, че ще открием любовта след оргия?
Помниш ли онзи купон,
когато старият Уолтър Котън не можа да извади пениса си от дупето ми?
Да. Помниш ли изражението на лицето му?
Разбира се.
Беше като безпомощно кутре, заключено с разгорещена лъвица.
Сякаш търсеше малкото си маркуче цяла вечност.
Помниш ли какво каза жена му Даян, когато накрая го изкара?
Да, каза "Кой иска пудинг?".
Той беше доста надарен.
Висеше му като на кон. - Така си беше.
Пенисът му беше толкова голям, че го бъркаха с магаре.
Беше като бебешко краче, нали? - Да, и то на дебело бебе.
Сексът преди беше доста различен.
Да. Бяхме толкова волни.
Нямаше правила, нямаше амбиции, нямаше ревност.
Никой не се бръснеше отдолу.
И нямаше болести, от които да се притесняваш
дори след посещение при лекар и един пеницилин.
Днес момчетата трябва да носят броня,
преди да паркират в нечии гараж.
Аз бих си сложил три или четири. - Да, би.
Помниш ли нощта, в която прибрах Луана и Сесила
след самолетното изложение във Филмор?
Лятото на 1969.
Дори да искам, не мога да я забравя.
Колкото и да живеем, няма да ти се отплатя за тогава.
Не знаех, че удря по време на секс. - Има и такива.
Все пак боли доста, възможно е.
Това момиче крещеше като животно.
Изпитваше удоволствие и болка едновременно.
Все пак боли.
Със сигурност. Някой трябваше да я укроти.
Боже!
Какво биха помислили децата, ако знаеха за нас?
За миналото ни ли? - Да.
Говориш за сексуалните смени?
Да, глупаче.
Понякога си мисля, че си умен колкото муле.
Няма нужда да си толкова груба. Сигурно ще получат удар.
Мислиш ли? - Кой иска да знае, че техните
са се боричкали така?
Татко сваля гащите си и си го развява във въздуха.
Млъквай.
Чудя се как биха реагирали.
Не, няма начин.
Мислиш ли, че ще ги е срам?
Не мога да знам техните мисли.
Вероятно няма смисъл да се чудя.
Така е. Нека ти кажа нещо.
Ние вземахме решения и живяхме според тях, а сега сме тук.
Какво повече може да искаме? - Така е, прав си.
Знам, че съм прав, кукличке.
След 40 години брак, ти се замисляш точно сега.
35 години, Джин.
40, захарче. - 35, зайче.
Десертче, 40.
Джин? - Да?
През коя година се оженихме?
Преди 40 години.
Мислила ли си, че ще свършим така? - Какво имаш предвид?
Разбираш ме. Аз и ти, остарели.
Не сме толкова стари.
Но не сме и първа младост. - Не сме стари.
Стари са Бий Артър и Боб Хоуп.
Кое беше онова момче, което притежава всичко?
Тед Търнър? - Да. Те са стари, ние - не.
Ние сме житейски опитни. - Но Боб Хоуп е мъртъв.
Да, вярно.
Но за да ти отговоря,
не знам дали съм мислила, че ще свършим заедно.
Не знам.
Но се надявах. - Да, аз също.
Въпреки всички жени, с които съм бил,
а ти знаеш, че съм бил с доста,
никога не е имала друга, освен теб.
Винаги си боравел добре с думите, Джин.
Ти, стара сладурано. - Не ме наричай "стара".
Ще те изям.
Нийл и Боб
Мамка му! Махни се от мен!
Не можеш ли да си по-бърз? - Не.
Приятелю.
Човече, това беше велико.
Рок енд рол, човече!
Стига! Боли!
Какво искаш да правим? - Не знам.
Какво ще правят другите? - Ще ходят на дискотека.
Ще слизат в момчешкия квартал. В "Гняв" има ретро вечер.
Приятелите ни са такива гейове. - Така си е.
Какво мислиш? - Не знам.
Други идеи? - Можем да останем тук цяла нощ
и да правим секс като рок звезди, събуждайки съседите.
Ще разклатим Земята.
Звучи страхотно, но не се шегувах.
Задникът ме боли. Искаш ли да гледаме филм?
Може. Какво дават? - Няма голям избор.
Единственото удоволствие от киното е да гледам как идиоти плащат 12.50,
за да не видят нищо през целия филм.
Така е. Ние ще сме едни от тях.
Искам да карам. - Аз ще карам.
Как ще я караме?
В какъв смисъл?
Питам как ще я караме?
Говориш за нас? - Да, Боб.
Не знам, Нийл. Защо питаш? - Защото искам да знам, затова.
Аз пък не знам.
Задникът ме боли.
Не очаквай да съм кучката в тази връзка. Ясно?
Аз съм мъжкар и винаги съм бил мъжкар.
Винаги ще бъда мъжкар.
Нийл е мъжкар, схващаш ли?
Трябва ли да водим този разговор? - Да, трябва.
Аз не съм кучка! - Това е проблемът, Айнщайн.
Защо това да е проблем? - Защото така е устроен светът.
Има кучка и мъжкар. Не аз измислям правилата.
Толкова е старомодно. - Старомодно?
Да, старомодно.
Дами и господа, изглежда открихме кучката!
Отбий! Отбий!
Как ще я караме?
Само защото хетеросексуалните имат остарял стереотип
за отношенията в гей двойките, не значи, че ние, гей обществото,
трябва да живеем според тесногръдите им схващания
и тяхната невъзможност да мислят разкрепостено.
Какво предлагаш? - Не предлагам нищо.
Казвам, че само защото хората очакват такова разделение,
не значи, че нещата трябва да стоят така.
Погледни Ингрид и Сара, те се разменят постоянно
и са щастливи заедно вече повече от 5 години.
Прав си. Лесбийките са различни.
Така е. Те си доставят удоволствие
без да се чувстват зле, че не се вписват в стереотипа
за щастливата гей двойка.
Нийл, не разбирам защо се безпокоиш.
Не знам. Защото при всички гей двойки, които познаваме,
си има мъжага и жена. - И какво от това?
Рядко се среща гей двойка, която не спазва правилата.
Мисля, че забравяш първата гей двойка.
Коя е тя? - Р2-Д2 и Ц-3ПО.
Какво говориш? Ц-3ПО беше кучката.
"Боже, надявам се да го правим до края на света.
Давай, Р2. Давай".
Педали, човече. Педалски разговори.
Да, но тогава какъв беше Р2?
Май схващам какво имаш предвид.
Виждаш ли? Някой би казал, че Р2 е кучката.
Но да се занимаваш с боклук като Ц3О
и да продължаваш да излизаш с него, въпреки че знаеш
какъв мръсен англичанин е.
Разбрах те. Но допусна малка грешка.
Р2 и Ц30 не са първата гей двойка.
Какво? Млъквай, разбира се, че са.
Грешиш.
Кои са тогава? - Гилигън и Капитана.
Мамка му! - Да.
Никога не съм мислил за това. - Не си ли? Шегуваш се?
Не си забелязвал имената на домашните любимци?
И фактът, че Джинджър и Мери Ан, тези малки боклуци,
никога не са предприемали нищо?
Те бяха страхотни. - Да, ако имаха пениси.
И адамова ябълка.
Явно не е нужно да има кучка.
Нийл, никой от нас не може да е кучка.
Ти си певец в банда, а аз съм училищен треньор.
И двамата мразим Барбара Стрейзън.
Не знам как се получава, но става, нали?
Аз няма да се променя, а и ти не можеш,
така че защо трябва да го правим?
Ти си щастлив, нали? - Да.
Аз също съм щастлив. - Така е.
Мамка им на всички!
Нийл? - Да?
Благодаря.
За какво? - Че те има.
Няма защо.
Какво? - Какво какво?
Радвам се, че сме заедно и...
Наистина се радвам, че...
Можем да си говорим така.
Аз само...
Не съм говорил с никой, както сега с теб.
Да не се превръщаме в тийнейджъри.
Стига, Нийл. Това, че си мъжкар,
не значи, че не можеш да имаш сърце.
Да. - Бъди себе си.
Само казвам, че...
Искам да знаеш, че те ценя.
Сериозен ли си?
Да, сериозен съм. - Супер.
Мерси.
Аз също те ценя.
Извинявай, ако...
Не изразявам чувствата си. Не съм много добър в това.
Боже, в момента звуча като тийнейджър.
Всичко е наред.
Познавам те добре.
Дейвид и Джорди
Защо го правим? - Не знам.
Защото е хубаво.
Винаги е хубаво. Това не е проблем за нас, Дейвид.
Тогава какъв ни е проблемът?
Проблемът си ти.
Аз? - Да, ти.
Ти си емоционално и психически несклонен
да се разкриеш пред някой.
Не, това не е вярно. Разкривам се пред Йесения.
Името й е Йесения?
Да. Има ли проблем? - Няма. Забрави.
Затова не можем да сме заедно, докато не се разбереш със себе си.
Казваш, че причината за раздялата ни бях аз?
Да. - А ти?
Какво за мен? - Да видим.
Беше твърде ревнива, напълно несигурна
и сигурна, че ти изневерявам. - Ти ми изневеряваше!
Да, но ти нямаше как да знаеш.
Точно това е проблемът ти, Джорди. Не си способна да се довериш.
Това са глупости. Вярвам на Грег.
Чакай малко. Казва се Грег? Като Грег Бради?
Обичам го. Гледах го как расте. Голям фен съм му.
И какво? Той е мил и не вкарва пениса си във всичко, което се движи.
Харесвам жените и какво от това?
Дейвид, когато си с някой,
когато сте заедно,
идеята е, че ти си само с него.
Признах ти слабостите си от самото начало.
Също така каза, че си се променил. Каза, че ме обичаш.
Аз те обичах.
И все пак успяваше да чукаш повечето ми приятелки,
една от които в моето легло. - А Грег е кралят на моногамията?
С Грег сме заедно повече от година и той не е поглеждал друга жена.
Така си мислиш ти. - Знам го.
Грег и аз сме влюбени.
Тогава защо си тук?
А ти? - Аз не казвам, че съм влюбен.
Йесения е само увлечение.
Тя е наясно с това.
Значи няма проблем с това,
че си наел стая в хотел и чукаш бившата си приятелка?
Не ме анализирай. Не ми е до това.
Защото съм права? - Не, защото не си психиатър.
Не ти плащам стотачка на час, за да разбереш какво ми е.
Ядосан си, защото знаеш, че съм права.
И какво ако си права? Какво доказва това?
Доказва това, което казах преди.
Ясно ли ти е, че си заблудена?
Не си ли ти човекът, който казва на черното бяло?
Моля?
Аз знам кой съм.
Ти, от друга страна, си заклещена в измисления си свят,
в който всеки е такъв, какъвто го искаш, а не какъвто е.
Истината боли, нали?
Майната ти.
Сега ще излееш яда си върху мен, защото казах истината,
след като ти ме оцени така? Майната ти.
И се чудиш защо си тръгнах?
Интересно. Добре, Джорди.
Не помня ти да си си тръгвала,
но няма проблем, ще пренапишем историята.
Просто млъкни!
Добре.
Още ли имаш чувства към мен? - Не, преодолях те.
Така и не ми отговори. Защо тогава си тук?
Ти също не ми отговори. - На кое?
Защо си тук? - Господи, Джорди,
мислех, че сме се изяснили. За да прескоча скучните изводи,
ще кажа, че обожавам жените.
Обичам всякакъв тип жени. Обичам уханието им.
Обичам вкуса им. Обичам секса с тях!
Проблемът е, че ми е трудно да съм лоялен и верен
на определена жена в определено време.
Ето, казах го. Щастлива ли си? Сега защо си тук?
Не знам.
Наистина не знам.
Щастлива ли си с... Том?
Или Джон? Как се казваше? - Грег.
Да, Грег. Не си ли щастлива с Грег?
Да. Щастлива съм.
Тогава защо? - Нямам отговор.
Нямам представа. - Добре, няма нужда да си враждебна.
Само се чудех, след като ще си говорим истината,
лежейки голи един до друг и споделяйки най-интимното,
мислех, че можем да...
Да изпуснем парата.
Знаем защо изневерявам. Защото съм боклук.
Но поне знам кой съм и съм честен със себе си.
За съжаление си единственият човек, с който си честен.
Така е, защото съм състрадателен.
За какво говориш? - Причината да лъжа жените е,
че не искам да ги нараня. - Боже мой!
Подлудяваш ме!
Не мога да проумея как оправдаваш жените и манията си,
вярвайки, че правиш услуга на жените.
Сякаш не можем да понесем истината. - Можете ли?
Не знам. Но поне няма да свършим с разбито сърце.
Наистина ли мислиш, че ни правиш услуга?
Мислиш се за състрадателен,
оставяйки ни да мислим, че сме единствени?
Ти си заблудения, Дейвид.
Ти само забавяш края.
Промъквайки се зад гърба ни, чукайки всичко с цици и дупка
и накрая правейки ни на идиоти, разбивайки духа ни.
Това не значи, че си състрадателен. Значи, че си зъл.
Зъл? - Да, зъл.
Тъжното е, че дори не разбираш защо си зъл,
понеже не си изпитвал нищо.
Сигурно е приятно да си студен, какъвто е и светът около теб,
криейки се зад собствената си повърхностност.
Дори не осъзнаваш, че постъпваш неправилно.
Свърши ли?
Защо си такъв задник?
Не знам. Идва ми отвътре.
Тъжно е.
Не очаквам да разбереш какво е да си с разбито сърце.
Знаеш ли защо? - Защо?
Защото ти нямаш сърце.
Между другото излъгах. Малък ти е.
Марко и Алана
Как ти беше името?
Алана.
А твоето? - Марко.
Радвам се, че пак се видяхме. - Да.
Аз също. Наистина.
Откъде си?
Арканзас. От малко градче до Литъл Рок.
Литъл Рок? - Да, един от най-големите градове.
Никога не съм чувал за него.
Откъде си ти? От Мексико?
Всъщност съм испанец.
От Мадрид съм.
В коя част на Мексико се намира? - Не, не. В Испания е.
Знам, но тя не е ли в Мексико?
Не, тя е в Испания.
Тя е страна.
В Европа. - Ясно! Като Англия.
Да, до някаква степен.
Какъв език говорят там? - Испански.
Да, но не говорят ли на този език...
В Мексико? - Да, но езикът...
Възникнал е в Испания.
Сигурен ли си?
Да, убеден съм.
Да. Сигурен. - Защото аз имам
приятел от Мексико и той говори испански.
Това първата ти вечер ли беше в клуб "Паяк"?
Не, бил съм там и преди.
А ти? - Аз съм там постоянно.
Странно е, че не съм те виждала там.
Да, така е.
Какъв е любимият ти...
Цвят?
Любимият ми цвят. Предполагам сивото.
Сивото не е цвят. - Разбира се, че е.
Имам сив пуловер.
С какво се занимаваш? - Актьор съм.
Сериозно? - Да, но още съм нов в занаята.
Гледала ли съм те някъде?
Вероятно не.
Всъщност бях гангстер 3 в една серия на "Оз".
Супер. - Да.
Агентът ми казва, че...
Казва, че нещата ще се развият добре за мен много скоро.
Наистина? - Казва, че имам уникални качества,
които ме различават от останалите.
Казва още, че е само въпрос на време да направя големия си удар.
Супер. - Описва ме като следващия...
Следващия Антонио Бандерас. - Сериозно? Обожавам го.
Обичам "Магическия остров".
Наистина е хубаво. - Да.
А с какво се занимаваш ти? - Модел съм.
Трябваше да се досетя. - Сериозно?
Приличаш на модел. - Мерси.
По-точно какъв модел?
Най-вече се снимам. Неща за възрастни.
Наистина? - Да.
Временно е. Докато намеря нещо по-добро.
Готино е.
Дали не съм те виждал някъде?
Може би. Срещал ли си някъде "ЛА Експрес"?
Това са брошурите, които рекламират проститутки.
Момичета на повикване, нали? - Да, компаньонки.
Да, извинявай.
Всъщност, да. Виждал съм ги някъде.
Помислих си нещо...
Ти не си...
Това не е твоята работа, нали? - Напротив! - Моля?
Понякога работя като компаньонка. - Защо не го спомена?
Защото ти ме попита току що. - Аз правих секс с теб.
Не мислиш ли, че трябваше да го споменеш преди...
Преди да спиш с мен? - Не.
Ти не ми каза с какво се занимаваш.
Различно е. Аз не спя със случайни хора за пари.
Не се разстрои, нали? - Малко.
Боже. Нямаш нищо, нали?
Да имам какво? - Някаква шибана болест?
Не. Няма начин. Винаги го правя с презерватив.
Това е първото ми правило.
Господи. Вкарах го на проститутка.
Стига. Не се сърди.
Какво прави в клуба тази вечер? Не трябва ли да си на работа?
Компаньонките също обичат купони. Освен това там се работи добре.
Боже мой. Не очакваш да ти платя, нали?
Не, хареса ми.
Обичам секса като всеки друг. Затова имам такава работа.
Може ли да не говорим за това?
Само внимавай. - Не знам защо се притесняваш,
но си сладък. - Значи наистина си?
Не спя с повече мъже от другите момичета в клуба.
Просто съм достатъчно умна, за да изкарвам пари от това.
Но ти се продаваш. Не те ли е срам?
Не. Защо да ме е срам?
Харесвам работата си и, докато не се появи друго,
ще съм доволна, че ми плащат, за да правя секс.
Обичам да го правя.
Била ли си насилвана като малка? - Не.
Отколко време го правиш?
Оттук. - Откакто се преместих тук.
Чаках за маса и едно момче ми предложи.
И беше сериозен? - Да.
Предложи ми хилядарка, за да отида у тях.
Боже, хиляда долара. Направих го, а той беше сладур.
Освен това беше мил. - Щях да отида с него безплатно,
но реших да направя малко пари.
След това казах на приятелка и двете решихме да се захванем.
Не е зле. - Работата е честна.
Предлагам услугите си и ми плащат. Всички са щастливи.
Прибрах се, скъпи.
Господи.
Някои не искат ли без презерватив? - Понякога, но...
Тогава това влиза в употреба. - Господи!
Нямате ли оръжия в Мексико?
В Мексико е пълно с оръжия, но не и в Испания.
Добре. Бъди внимателна с това. - Знам как да боравя с оръжие.
Стрелям от шестгодишна.
Сложи го обратно в чантата. Заключи го вътре.
Сложи го вътре.
Уплашен си. Опитвам да не се притеснявам много,
защото съм доста добра по душа.
Аз ти се доверих, нали?
Както и да е, не се притеснявам много.
Правя каквото искам, но ако не ми е присърце - спирам.
Добре ли си?
Не знам.
Не се притеснявай. - Давам ти дума, че съм чиста.
Използвам предпазни средства. Аз съм нормална като теб,
но правя секс срещу пари. - Добре, добре.
Ще спреш ли да го повтаряш?
Какво правиш вътре?
Мия се. - Добре.
На колко години прави секс за пръв път?
12.
Да, 12. Добре.
12? - Да, 12.
Добре. С кой?
С чичо Дани.
Чукала си се с чичо ти Дани? - Да, но мислех, че ми е братовчед.
Господи.
Какво да ти кажа? В стаята беше тъмно?
Мислела си, че е братовчед ти. - Да, с него винаги се шляехме.
Но защо? - Казах ти, че съм от Арканзас.
Какво имаш предвид? - За мен не е толкова странно.
Поне не беше с баща ми.
Какво по дяволите... Това ми дойде в повече.
Успокой се. Беше преди доста време.
Говоря за всичко.
В началото беше момиче, лежащо до мен,
а после беше компаньонка, лежаща до мен.
Сега си компаньонка, чукала се с чичо си,
когото е мислила за свой братовчед, лежаща до мен.
Това ми дойде в повече! - Спокойно.
Да се успокоя? Какво искаш да кажеш?
Искаш да се успокоя? Как да се успокоя?
Дори не знам коя си, а пенисът ми беше в теб цял час.
Трябваше да помислиш, преди да си тръгваш с непозната
и да правиш секс с нея. - Погледни се.
Дори не осъзнаваш в каква ситуация сме, нали?
Защо не се успокоиш? Приеми го.
Не, няма да го приема.
Сексът с компаньонка не е нещо, което аз приемам.
Никога в живота си не съм плащал за секс.
Вече ти казах, че е безплатно.
Не схващаш, нали?
Стига.
Успокой се. Не се ли забавлявахме? Мисля, че ни беше приятно.
Наистина ли изчука чичо си? - Да, но мислех, че е братовчед ми.
Господи, защо? Защо го казваш?
Мислиш, че се чувствам по-добре? - Не стана ли?
А ако знаех, че е чичо ми?
Това вече е извратено.
Ти си откачена, разбираш ли? - Не съм, честна съм.
Повечето момичета биха излъгали.
Ако ги питаш как си изкарват парите, ще те излъжат.
Ще кажат, че са модели на Гучи или Долче или някоя глупост.
Не се срамувам от себе си.
Не съм виновна аз, че си си свалил гащите, мой човек.
Мой човек?
Какво каза?
Какви ги говориш? Ти си най-лудият човек,
който съм срещал през живота си.
Готов ли си за втори рунд?
Втори какво?
Какво каза? Какво каза току що?
Искаш втори рунд? Втори?
Забрави ли какво ми каза току що?
Какво е това? Какво е толкова смешно?
Какво?
Не ми се смей! Ти си в моя дом! - Успокой се!
Бъзиках се с теб. - Какво?
Шегувах се. Не съм компаньонка.
Какво? Не си компаньонка? - Не.
Сериозна ли си? - Да.
Трябваше да се видиш, когато казах, че съм чукала чичо си.
Очите ти буквално изскочиха.
Чакай малко. Всичко това? - Всичко са глупости.
Бяха пълни глупости. - А оръжието?
Какво е това оръжие?
Запалка е. Шибана запалка.
Ти го насочи срещу мен. - Сериозно, виж.
Добре, това... Беше достатъчно лошо,
че си проститутка, но това с чичо ти...
Знам, извратено е. - Отвратително е.
Това е запалка, а ти не си компаньонка?
Не, но не се ли подреди всичко?
Мисля, че да...
Тогава с какво се занимаваш наистина?
Актриса съм.
Господи.
KoPaB Translator's Heaven®