А Л В И Н И К А Т Е Р И Ч О Ц И Т Е (благодарности на mitrium за идеята)
Джейсън Лий
Дейвид Крос
Камерън Ричардсън
Джейн Линч
Идва, идва...
...и дотук. - Както и да е!
Може би трябва да си починем малко.
Не мога. Предавам се!
Писна ми от тази борба за оцеляване!
И накрая все някой ми обира ядките.
И особено ми писна от това глупаво дърво!
Какво става? - Хора, май ядосахме дървото.
Буден съм. И съм закъснял!
Ключове, чанта...
Панталони, трябват ми панталони, важни са.
Клеър. - Дейв.
Здравей, как си?
Не съм те виждал откакто...
...откакто ми каза, че не искаш повече да ме виждаш.
Е, значи е свършило работа. - Забавен ден беше.
Нека позная, пак закъсняваш.
Същият стар Дейв.
Не разбрах. - Нали знаеш...
...размотаваш се, не можеш да задържиш сериозна връзка...
Това беше старият Дейв.
Какво ще кажеш да поговорим за новият Дейв на вечеря?
Утре вечер у нас. Страхотно!
Изглеждаш добре, Клеър.
Къде сме? - Мисля, че в нова гора. Харесва ми!
Стилна и функционална.
Но къде са планините? - Ние сме в сграда, Теодор.
Дейв. - Иън.
Искаш ли да видиш изгледа отгоре? - Само ако премина лобито.
Назад, човече! Това е Дейв Севил.
Г- н Севил, да ви предложа сладки?
Не, благодаря. - Ще желаете ли вода, кафе...?
Може би по-късно, благодаря.
Да поговорим за песента ти, Дейв.
Ами колкото и лудо да звучи... - Песента не струва, Дейв.
Какво? - Песента... мразя я!
Кой ще я пее? Джъстин, Фърги?
Трябва ми нещо свежо. - Но това е свежо.
Дейв, изминахме дълъг път. Е, ти не толкова...
Искам да я харесам, но и ти я чу. Не струва.
Ако не бях твой приятел, щях да ти кажа:
"Дейв, върни се у дома и продължавай да пишеш. "
Но аз съм ти приятел и ще ти кажа, че няма смисъл да пишеш песни,
които никой никога няма да пее.
Никога?
Извинете, може ли малко вода? - Свършихме я.
Мръдни си дупето Теодор.
Настъпил си ми опашката.
Последният е пътно петно. - С теб съм.
Какви са тези светещи неща? - Теодор, тръгваме.
Добре, това май не беше добра идея.
Внимавай! - Маниак!
Обратно на дървото! - Обратно при кучето!
Кошница на 3 часа. - Какво ще рече "на 3 часа"?
Момчета, чакайте ме. Все още имам бебешки тлъстинки.
Скачай, Теодор! Трябва наистина да го искаш.
Искам го, искам го! - Не мога да вися така цял ден.
Хайде, скачай най-после! - О, кексчета!
Това къщата му ли е? - Не, това е кофата му.
Тук трябва да събира запасите си за зимата.
Здравей, красота!
Намерихме главният склад.
Това е най-хубавият ден в живота ми.
Еврика, намерих кашкавалени топчета!
Какво правиш? Виж каква бъркотия!
Бързо, скрийте се!
Откъде се взеха?
Ето те.
Припадна преди доста време.
Хора, той е умрял! - Не го казвай!
Почистете всичко. Трябват ни торби за боклук, дезинфектанти,
гумени ръкавици и... - Задръж, Шерлок, събужда се.
Това е страшно. - Сър, добре ли сте?
Назад, катериците не говорят!
Я да не обиждаш, ние сме катеричоци!
Катеричоците също не говорят.
Устните ни се мърдат и излизат думи...
Това не се случва. Аз не говоря с катеричоци!
Е, как става тогава, Дейв?
Откъде знаете името ми? - О, това... четохме пощата ти.
Наистина си закъснял със сметките, Дейв.
Чувал ли си за кредит рейтинг? - Какво е това?
Изключи го. - Извинявай, той пръв падна от дървото.
Всички животни ли говорят? - Ами, рибите са по-мълчаливи.
Ей, Дейв, всички човеци ли живеят в миришещи на мокри чорапи къщи?
Дейв обича да облича мръсно бельо...
Не започнахме както трябва. Нека се представим.
Здравей, аз съм Саймън, умникът.
Той е... - Алвин, красавецът. - А аз съм Теодор.
Приятно ми е да се запознаем. Сега се махайте от къщата ми!
Но ние говорим... - Което е причина да ви искам вън още повече!
Зловещо е. Не е нормално. И някак си зловещо.
Повече го харесвах в безсъзнание. - Хванах ви!
Не го прави, Дейв. Не можем да отидем никъде.
Здрасти.
Притесняваме ли те? - И да пеете ли можете?
Това не е пеене. Това е пеене.
Това е страхотно!
Елате вътре.
Ето така. - Благодаря.
Ето какво, ако пеете песните ми, можете да спите тук.
Не. - Чакай, закуската включена ли е?
Може да се уреди. - Ами телевизия?
Става, но не и след 7. - 8. - Дадено!
Но нито дума на други животни, защото не искам да се прибера
и да заваря купчина зайци и скунксове на дивана си.
Те са чужди, Дейв. - Ти си ни единственият приятел.
Нека не избързваме. За сега съм вашият композитор.
Нека те питам, писал ли си песни преди? - Да.
И всичко отвън е твое? - Да.
О, не! - Бързай!
И така, всичко, което ни трябва е вярната песен, репетиц...
Здрасти, Дейв. - Саймън...
Моя грешка. - Това са нотите ми.
Алвин...
Това не ти е обръч, а закачалка.
Вие винаги ли сте такива? - Ние сме деца, Дейв.
А къде са родителите ви?
Ние сме катеричоци.
Родителите ни се грижат за нас седмица и после изчезват.
Но сме щастливи.
Помощ, лудият робот ме гони!
Ей, внимавай с това.
Извинявай. - Колекционерско е.
Получих го миналата Коледа. - Ние обичаме Коледа!
Макар, че никога не сме празнували. - Но бихме искали.
Да, не можеш да сгафиш на Коледа.
Можем да я празнуваме с теб. - Да, може би.
Вижте, имах дълъг и странен ден, така че, по леглата!
Утре започваме работа.
Искам ви измити и с бухнали опашки до 8.
Опашката ми не бухва до 9. - Не е мой проблем. Заспивайте.
Надявам се Коледа да дойде бързо. - Аз също.
Обръч.
Стана белята. - Пожар!
Какво правите? - Нищо, ти какво правиш?
Стой назад, Дейв, ще избухне!
Ще я хвана.
Къде отиде?
Саймън, падна пред очите ти, не я ли видя?
Колко пръста виждаш? - 4. Не, не... 8?
Чакай малко. - 6, защо да не са 6?
Пробвай тези. Как е?
Доста боклук си имаш в къщи. - Като си лягах снощи не беше така...
Ами ние дойдохме за малко... Огладняхме.
Искаш ли да видиш какво оцветихме?
Всъщност, написах песен, която да изпеете...
Складирахме си малко за зимата. - И няма да делим!
Момчета, ще имаме храна през цялата зима,
така че ако складирате, ще се развали и ще е неприятно.
Хайде на работа.
Готови ли сте, катеричоци? - Да я изпеем.
Готов ли си, Саймън? - Готов!
Готов ли си, Теодор? - Готов!
Алвин...?
Алвин? - Това е доста бързо.
Алвин! - Готов!
Какво? - Дейв Севил е във фоайето.
Казва, че няма да си тръгне, докато не говори с теб.
Пак ли загубеняка?
Дейв. - Иън!
Имам нещо за теб. Невероятно е.
Дейв... - Не казвай нищо.
Дейв, не си причинявай това. - Те пеят!
Не, не пеят. - Пеят, дай ми секунда.
Хайде, момчета.
Дейв, хората може да намерят странно, че възрастен мъж се разхожда с обръч,
но други може да мислят за странно човек да носи на друг кутия
с купчина катеричоци, които не говорят, но пеят.
Но те пеят, репетирахме цяла сутрин. - Репетирали сте?
Виж, Дейв, сетих се, че имам уговорка за обяд.
Какво беше това? - Нищо, малко се паникьосахме.
Сърцето ми щеше да се пръсне. - Не сме маймуни, Дейв.
И защо да му пея на този? - Ами защото...
имам нужда от пари, мразя работата си, а вие сте при мен,
така че сте ми задължени!
Съжаляваме, Дейв. - Това ще помогне.
Както и да е, закъснявам за работа.
Може ли да дойдем?
Че да я оплескате и там? Отивате си в къщи.
Ще седим само в скута ти. - Може ли поне да...
Няма значение.
Съжалявам за закъснението. Ще бъде тук всеки момент.
Ето го и него. - Съжалявам, че закъснях.
За рекламата за енергийни блокчета сте, нали?
Блокчетата "Гудабъл". - Точно така.
Започваме с група деца.
Фокусираме върху тъжно момиченце. - На клиентите няма да се хареса
да мислят, че децата им са тъжни.
Тя може да пуска хвърчило. - Харесвам хвърчила.
Добре, тя пуска хвърчило. Бяга с него.
Уморена е да бяга и пуска хвърчилото.
И виждаме лицето и, тъжно е.
Но не твърде тъжно. - Тя взема енергийно блокче...
Майка ми, извинете.
Здравей, мамо. - Имаме ситуация, Дейв.
Теодор изсмука Алвин.
Алвин... - Дейв, помощ!
Какво? - Е, поне е с торбичка...
Само спокойно... - И Теодор замина...
Сега съм зает. - Разбирам, само един въпрос...
Какво мислиш за вътрешен басейн?
Ако наводните къщата ми, мъртви сте!
Мама...
Защо не погледнем прогнозните продажби?
Когато видях цифрите за пръв път си казах:"Няма начин"!
Но да погледнем пак.
"Размерът на дупето на Теодор"?
Ще се върнем на това после.
Преди 10 години пазарният дял на здравословните храни
не беше познат за 6-12 годишните.
"Колко умен си мисли, че е Саймън".
Би трябвало да знае. - Кой е Саймън?
"Колко мирише Алвин".
Мисля да опразня офиса си. - Добре звучи.
Хора, какво е това? - Очевидно е дупето на Теодор.
Казахме ти, че оцветявахме.
На презентациите ми? Сега съм уволнен!
Не знаехме.
Съжаляваме, Дейв. - Съжалявате? Страхотно!
Но няма да ми върне работата нали, Теодор?
Защо дрехите ми са навсякъде? - Попивахме водата. Умно, нали?
Боже, Теодор, ти... - Това е сладка, Дейв.
Докажи го!
Убеди ме. Искам да поговорим. Къде е Алвин?
Алвин? - Длъжник си ми!
Не си ли чувал за чукане? - Излизай!
Чакам за изплакването.
Не съм се изкъпал... - Ако направя списък на лошите си дни...
...този ще е на първо място. - А е още рано.
Качвайте се тук!
Нека ви го обясня така... Нямам работа, кариера...
...къщата ми вечно е бъркотия... - Здравей, Дейв, Клеър Уилсън е...
Защо ли си казах и фамилията? Странно, мисля, че съм нервна заради вечерята.
Вечерята... - Ще затварям и ще дойда към 7.
Това е след половин час!
Коя е Клеър? - Гаджето на Дейв.
Тя не ми е гадже, а бивше гадже.
Страхотно. - Дейв, успокой се...
Само иди да вземеш храната. Ние ще свършим останалото.
Защо ли не ви вярвам? - Това болеше.
Дейв, всички сме в кюпа. - Като семейство сме.
Не сме семейство. - Часовникът тиктака...
Също поправяме и коли.
Каква е тази миризма? - Одеколон с мускус.
Да не сте изсипали шишето на килима?
Ние му казваме "ароматизиране на зоната".
Трябва да си призная, изненадан съм.
Тук изглежда страхотно.
Все пак сме катеричоци, страхотни сме в прибирането.
Виждам.
Изглежда и мирише добре... - Къде е вечерята?
Не знам как да ви го кажа, но ще бъдем само Клеър и аз.
Значи не можем... - Не.
Дори да... - Не.
Но ние... - Пак не.
В другата стая. - Моля те!
Не знаех, че готвиш така. - Тайната е в бавното печене.
Отнема повече, но когато става дума за вкус, защо да бързаме?
Впечатлена съм.
Видях снимките ти във вестника. - Да, станаха хубави.
Ами ти? Как е работата?
Страхотно. Обожавам я.
Как върви? - Ужасно, те дори не се душат.
Алвин, Дейв каза... - Дейв има нужда от Любовният доктор!
И от асистента му. - Я се връщай!
Приятно е, просто двама приятели, които вечерят заедно...
Без напрежение и странности...
Уредбата ми понякога се включва сама...
Какво казваше? - Нищо, просто...
Бях малко нервна, че това е среща...
Среща ли? Не...
Кабелите тук са прекъснати...
Трябва да викнеш техник. - Не ми трябва никой!
Ще ме извиниш ли, ще проверя горивният котел.
Знам какво се опитвате да направите.
Къде е Алвин?
Дейв, добре ли си? - Всичко е наред.
Защо го правите? - Опитваме да помогнем.
Спрете да помагате. Проваляте всичко!
Нещо ми влезе в окото. - Нека погледна.
Изглежда възпалено. Какво стана?
Май видях плъх. - Плъх!?
Май не. Нека си довършим вечерята.
Утре ще се обадя на Санитарните служби.
Дейв, Дейв... - Бързо, тя ти е в ръцете.
Какво правиш? - Имаш среща.
Дейв, пусни ме.
Съжалявам, Клеър, просто...
Загубих работата си и имах нужда от прегръдка.
Защо просто не ми каза? Какво стана?
Ще ти прозвучи наистина... странно.
Без игрички! - Истината ли?
Умолявам те.
Животът ми е саботиран от говорещи катеричоци.
Не съм луд, кълна се! - Изобщо не си се променил.
Клеър, не си отивай, мога да ти обясня...
Катеричоци!
Дейв, тя те искаше. - Алвин, така не помагаш.
Не се предавай, Дейв. - Оставете ме на мира!
Дейв, искаш ли бисквитка? - Казах да ме оставите на мира!
Дали Дейв ни е ядосан? - Чакай да помисля... ДА!
Той наистина имаше чеснов хляб. - Добре изиграно, момчета.
Имам идея.
"Скъпи приятели, съжалявам, но не се получава.
Не знам защо си помислих, че мога да се справя с вас,
след като едва се справям със собственият си живот.
Трябва да се върнете в истинския си дом в гората.
Това е най-добре за всички ни.
Съжалявам, че трябва да стане така, но... "
Момчета?
Саймън, Теодор...
Момчета?
Алвин...?
Алвин...
Саймън?
Теодор.
Алвин?
Ехо, ехо...
Деца!
Добре дошли в "Джет Рекърдс".
Ново правило. Никакво излизане след 9
и няма да излизате без да кажете къде отивате.
Тревожи ли се за нас, Дейв? - Просто искам да знам.
Ако не се тревожиш, защо ти е да знаеш?
Трябва да знам, става ли?
Алвин...
Съжалявам, много съжалявам.
Деца... - Да, държат те на нокти.
Вие имате ли? - 3 момчета.
Има добри и лоши дни. - Има и дни, в които ти се иска
да ги сложиш в кутия и да я оставиш в парка.
Хора, какво е всичко това? - Гофрети!
Не мога да си позволя всичките.
В случай, че не сте забелязали, вече нямам работа...
Моята песен? - А така! Браво!
Ало? - Ей, Дейв.
Как е любимият ми композитор?
Кажи, че си чул песента? - Да, слушам я в момента.
Но как, кога...? - Скоростта на бизнеса.
Така работим ние.
Пуснах я на средно въртене, а видеото на малките сладури...
Вече има 10 млн клика в "You Tube".
Направо щуро. Трябва да бягам.
Сложи им малко дрехи, малко е неудобно.
Бяхме ти длъжни, Дейв. Сега заслужихме ли гофретите?
Дейв...?
Момчета, страхотно беше.
Саймън, добра работа. - Естествено!
Теодор, добра работа. Алвин, малко плоско беше...
Алвин!
Какво мислите? - Страхотно!
Добре.
Четка за зъби? Става.
Дейв? Буден ли си?
Вече да. - Сънувах кошмар.
Мога ли да спя при теб?
Дори няма да ме усетиш...
Добре, но стой от другата страна на леглото.
Теодор, това не е твоята страна на леглото.
Теодор, събуждай се! Коледа е!
Хайде, човече, Коледа е!
Събуждайте се, мързеливци! - Коледа.
Ще спиш като умреш. - Побързай, тате!
Тате? - Дейв, казах Дейв.
Това се оформя като любимата ми Коледа.
Отвори първо моят. - Не, моят е по-хубав.
Купили сте ми подаръци? - Разбира се.
Добре, Саймън.
Това е... - Компас от кламер.
Компас от кламер. Сега няма да се губя.
Алвин...
Портфейлът ми? - Харесва ли ти?
Исках да ти взема нещо, което да ползваш всеки ден!
Използвам го вече 10 години. Много смислено, Алвин, благодаря.
Лицето ти само говори.
Добре направено, Теодор. "За Дав".
Да видим. Честита Коледа. С любов, Теодор.
Има хубави рисунки на... ананаси?
Това не са ананаси, това е семейството ни.
Вижте, нека сме сигурни, че сме се разбрали.
Аз не съм ви татко, нали? - Но си като татко.
Не съвсем. Със сигурност сме приятели...
Пиша музиката ви, направлявам кариерата ви...
Направи ни пуловери... - Оставяш ни в леглото си, когато имаме кошмари...
Така правят приятелите.
Кой иска си иска подаръците? - Това що за въпрос е?
Подаръци... - Нямам търпение да отворя моя.
Пликове...
Това са спестовни книжки. - Страхотно.
След 7 години можете да си купите нещо хубаво.
А да си ни купил нещо преди 7 години?
Алвин, обноските! - Благодаря, Дейв.
Иън? - Кой иска подаръци?
Има и още там, откъдето е това. Докарайте и останалите.
Джакпот! - Какво правиш?
Нося подаръци за момчетата. - Ей за това иде реч!
Кой е за мен? - Онзи големият е за мен, нали?
Ти какво им взе? - Спестовни книжки.
Страхотно, точно за това си мечтаят децата.
Имате късмет защото чичо Иън е тук.
Чичо Иън?
Това за мен ли е?
Не, за Саймън е. Теодор...
И... Алвин.
Благодаря ти, Дядо Коледа. - Това... е за теб. Няма защо.
Познайте какво, момчета. Чичо Иън ще прави парти за новият диск.
Точно така - пресата, папараци, снимки за Холивуд...
Велико! - Да.
Дейв, имаш седмица да напишеш нов, свеж хитов сингъл.
Чао, чичо Иън. - Весела Коледа!
Олеле, помощ!
Настанявайте се. Благодаря, че дойдохте.
Днес е специална вечер.
Горди сме да ви предоставим утрешната музика днес.
И познайте какво, направих го отново!
Дами и господа, те са тук да изпеят новият си сингъл.
Приветствайте Алвин, Саймън и Теодор.
Благодаря ви.
Нещо против да направя няколко снимки?
Разбира се, че не, давай. - Страхотно.
Имам нова задача. Пазя те от славата.
Това са Алвин, Саймън и Теодор.
Здравей, Клеър. - Жестока си.
Не сте се срещали официално.
Дейв, съжалявам за онази вечер.
Помислих си, че... - Че съм луд?
Напълно те разбирам. Трудно е да се приеме.
Но виж се сега. Имаш кариера, обещаващо бъдеще...
...деца... Като семейство сте.
Не споменавай това пред Дейв. Кара го да изпуска газове.
Не е вярно.
Той не иска семейство. - Момчета, защо не си поиграете?
Не го приемайте лично. Хората не оценяват какво имат.
Нали, Дейв? - Клеър...
Не се обиждай, но хич не ставаш за тия неща.
Какво ще кажеш за това?
Какво е? - Това е Алвин.
Не прилича на него. - Да, само прототип е.
Активира се с глас. Кажи му нещо?
Здравей грозна, не приличаща на Алвин кукло.
Виждаш ли, на испански е. - Знаеш ли, странно е!
Трябва да лансираме Катеричоците.
Забрави за музиката. Тя е само път към големите пари.
Говоря ти за марка дрехи, парфюми, охладители за вино...
Иън, те са просто деца. - Не, те са плъхове.
Могат да ни направят богати ако ме оставиш да работя с тях.
Не те чувам от силната музика. - Не върви срещу мен.
Аз никога не губя.
Ще се присъедините ли, момчета? - Ще хвана диабет, но си струва!
Ей, Алвстър... Хареса ми песента ти, брато.
Харесва ли ви партито, което уредих за вас?
О, какво говоря. Сигурно ядете така постоянно.
Дейв казва, че не иска да ни разглезва.
Че вие сте рок звезди. Би трябвало да сте разглезени.
Трябва да се возите в лимузини и частни самолети...
и би трябвало да купонясвате така всяка нощ!
Дейв казва, че имаме нужда от сън.
Алвин, трудно ми е да го кажа, но Дейв ви дърпа назад.
Аз мога да ви нося по 20 долара на ден
Това много ли е? - Да.
Има и още нещо. Зад гърба ви той ви нарича... плъхове.
Плъхове? - Да, но забравете.
Но аз ви смятам за семейство. Ако нещо ви трябва...
...каквото и да е, само ми се обадете, нали?
Хайде, караш като баба ми. Вземи си инвалиден стол!
Хора, вижте ме! Нагоре, нагоре...
Алвин... - Не мога, тъкмо поведох!
Ей, момчета, имам идея за нова песен.
Здрасти, Дейв. - Какво става тук?
Мисля, че ви казах да почистите.
Но ние чистим.
Кой е това? - Чичо Иън ни нае помощница.
Швейцарка е.
Хайде де! Не ме забавяй!
Откъде е тази игра? - Чичо Иън... Мърдай!
Вземи си помощни колелца, приятел!
Добре, достатъчно!
Какво правиш? Тъкмо щях да си счупя рекорда.
Лошо. Къде е Теодор?
Изплюй го!
Веднага го изплюй! - Няма!
"Джет Рекърдс".
Събрание, веднага. Всички на дивана.
Ще ни дадете ли минутка?
Момчета, вижте, знам, че е трудно.
Искам да кажа, преди 3 месеца висяхте по дърветата,а сега...
...сме рок звезди. - Както и да е.
Мисълта ми е, че защото сте - ... рок звезди...
...не означава, че можете да правите каквото си искате.
Но чичо Иън казва, че трябва винаги да сме щастливи.
Той не ви е чичо.
Също казва, че можем да правим по 20 долара на ден.
Вие правите много повече и защото ме е грижа за вас, ги заделям.
Като да събираш лешници за зимата.
Зимата е за глупаците! - Да и ние ще решаваме за инвестициите си.
Но откъде е всичко това? Вие сте просто деца.
Деца ли, Дейв или "плъхове"?
Какво? - Чичо Иън каза, че сме му като семейство.
Така ли? Ами ако толкова го харесвате, защо не живеете при него?
Дейв? Още ли си ни ядосан?
"Скъпи приятели, съжалявам, но...
...би трябвало да се върнете в истинският си дом... "
Той май наистина иска да си идем.
Казах ти, Дейв. Никога не губя.
Момчета, добре дошли в новият ви дом!
О, да! Тате си е в къщи.
Може ли да играем с всичко това? - Защо не, това е домът ви!
Какво са правилата тук?
Имам само едно: няма правила! - Страхотно!
Огън!
Няма равни на ядките ми!
Добре, Саймън, стига толкова!
Дай ми това! - Стига, Алвин...
Саймън...!
Защо се държиш така? - Теодор, не ходи в дясно!
Да го направим пак! Страхотно е!
Добре ли си поиграхте? - Страхотно.
От утре започвате да работите здраво.
5 дни в седмицата.
Но Дейв казва, че това не е за деца. - За обикновенни деца.
Вие сте звезди.
Което ми напомня... Саймън, махни тези глупави очила
и пробвай тези суперските. Леле мале!
Би било хубаво ако виждах с тях. - Очите ти ще свикнат.
Ето така.
Дръж ги будни докато изпеят вярно песента.
Познайте какво ви е донесъл чичо Иън.
Кафе. - Обичам...
Кафе, Теодор.
Супер напитка със сметана, карамел и двоен шоколад.
Това ще ги държи будни.
Хайде, хора. Трябва ни повече енергия, повече ... уау!
Ние сме "Катеричоците"! - Това е абсурдно!
Чувствам се като сварен в това. - Тази песен не е в наш стил.
Аз пък мисля, че новият стил е страхотен.
Точно като за днешното време. - Но Дейв казва, че музиката е всичко.
Знаеш ли, Дейв не е тук. Аз съм тук.
Забавният чичо Иън.
Какво щеше да кажеш? Как ти е името?
Тафи. - Какво име е Тафи?
Какво вършиш? - Правя хореографията.
Какво е хореография? - Този танц...
О, това ли? Следващият път кажи просто...
Кой? Дейв Севил?
Разореният Севил? - Нека говоря с момчетата.
Не ми се вижда добра идея, Дейв.
Момчетата все още преживяват това, че ги изрита.
Не стана така. - Отричаш?
Замисляш европейско турне. Ще ги вземеш за 6 месеца?
Всъщност 12. Ако омаем китайците.
12?
Искам просто да ги чуя. - Те са добре.
Обичат живота, живеят нашироко...
Преживей го, Дейв. Сега са щастливи и вървят напред.
Искам да говоря с тях. - Не мисля, че ще стане, Дейв.
Предстои им турне и не им трябва допълнително напрежение.
Ще ти пратим картичка. - Иън, не можеш да го направиш.
Не са готови за такова нещо. Те са просто деца.
Ще дойда да ги видя.
Иън? Дейв ли беше?
Да.
Искаше да ви кажа, че е добре и е щастлив.
Ще дойде ли на шоуто?
Знаете ли, изпратих му билети, а той ми ги върна.
Предполагам е зает. Има да върши по-важни неща.
Ей, какви са тия увиснали носове?
Ще се забавляваме, ще си направим страхотно шоу.
Знаете ли, нали харесвате масаж? Сега ще повикам моя човек.
Ей, ела тук.
Дейв Севил. Запомни му лицето.
Ако цъфне утре, не го искам до катеричоците ми, схвана ли?
Чичо Иън?
Какво правиш тук?
Мога ли да спя при теб? Сънувах кошмар.
Имал си кошмар? Аз също.
В моя кошмар трябваше да събера 37 срещи в 42 дни...
в 16 различни държави и...
говорих в 121 различни радиа на 5 различни езика
Но когато отворих очите си, кошамрът ми не свърши!
Това "не" ли беше?
Хора, искам да се прибера у дома.
Какво искаш да кажеш? Ти си у дома.
Имам в предвид в къщи, при Дейв.
Теодор, събуди се, Дейв дори не ни иска.
Дори не иска да дойде на шоуто ни.
Слухове за изтощение се носят около пеещите сензации.
Може би е заради многото гофрети или натовареният им график.
Трудно е да се каже, но менаджерът им Иън Хоук каза,
че първият им концерт ще е в театър "Орфей" в Лос Анджелис.
Това беше!
Издавате звук като че дращите с нокти.
С две думи, те са изтощени. - Добре, дайте им нещо...
Имат нужда от дълга почивка. - Почивка? Вие...
Дълга почивка, добре. Аз не съм доктор.
Благодаря ви, ще се погрижа.
Ей, ето ви един подарък от "Катеричоците".
Слушайте, току що говорих с доктора и...
...не се чувствам добре като ви вадя на сцената така.
Значи ще отмениш шоуто?
Не, ще трябва да върна парите на хората.
Това, за което говоря, е плейбек.
Това не е ли мамене? - Не, маменето не е хубаво.
Това е като помощ. Всички звезди го правят.
Само трябва да си отваряте устата точно върху думите.
Иначе хората ще разберат. - Това си е мамене.
Не. - Какъв избор имаме?
Ето затова той беше с буква на блузата си.
Добре, хора, стегнете се.
И помнете, мърдайте устните и никой няма да разбере.
Обичам ви.
Хейде, трябва да ви е останал още един билет.
Дейв Севил? - Няма такъв.
Няма нищо, аз съм редактор на "Музикален журнал на Л.А."
Не мисля. - Няма нищо, той е с мен.
Той ми е асистент.
Благодаря ти, Клеър. - Какво става, Дейв?
Трябва да си върна момчетата, но той ме държи настрана.
Момчетата ти? - Знам, че е странно да го казвам.
Но хубаво странно.
Обърках всичко, с теб включително.
Момчетата...трябва да тръгваш.
Ако ще правиш нещо, прави го бързо.
От пресата си, запомни ли? - Благодаря ти.
Да вървим, приятел. - Фотограф съм, имам пропуск.
Алвин... Алвин!
- Дейв! Той е тук!
Алвин, какво правиш? - Пращам съобщение на Иън.
Звучи ми интересно. - На мен също.
Хайде, хора.
Ей, Иън, цункай ми рунтавите бузки!
Махай се от барабаните ми!
Алвин, Саймън, Теодор! Хайде, отиваме си у дома.
Хайде!
Хванете ги! - Внимавай!
Здрасти! Чао!
Онче... бонче... счупено... пиронче...
Гледайте ме. Извинявай!
Малко по-близо... Точно тук!
Момчета. - Дейв!
Какво правиш? - Пусни ни долу!
Опреснете си френския, че тази вечер отиваме в Париж.
Чакай. - Сложи го при нещата ми.
Иън, те вече не искат това. Пусни ги.
Те тъкмо си тръгнаха. Изпусна ги за 5 секунди.
Иън, трябва им истински живот, не това.
А и току що провалиха концерта. Никой няма да дойде вече.
Дейв, те са говорещи катерици.
Хората ще дойдат. Хайде, хора.
Оставете ни живи! - Това и направиха, Алвин.
В преносен смисъл е, Саймън. Защо не използваш мозъка си и не ни измъкнеш оттук?
Тръгвай!
Настъпи газта, Дейв, изпускаш го!
Ама как... - Говорещи катеричоци сме, Дейв.
Можем да се измъкнем от котешката зона.
Макар да беше трудничко.
Ти се върна за нас.
Разбира се, ние сме семейство.
Свети ядки! - Какво?
Полудявам ли или ти току що каза "семейство"?
Знам, но...
Наистина ми липсвахте, момчета. - И ти ми липсваше, Дейв.
И на мен.
На Алвин също, но той е прекалено готин за да си признае.
Да, прекалено е "мачо".
Извинете, заседна ми сантименталност в гърлото.
Само казвах, че и на мен ми липсваше.
Добре, липсваше ми приятелят ми Дейв.
Ще го изкрещя от покрива. Не ме е страх или срам.
Обичам те, Дейв!
Ела тук.
Дейв? - Да, Алвин?
Мога ли да я видя? Моля те, моля те!
Винаги съм искал. - А аз ще натисна клаксона.
Добре, приятели.
Остави малко от клаксона и за нас.
Хайде, Дейв, по-бързо. - Не и с теб на волана.
Стига, Алвин. - Какво, да съм готин ли?
Ако сте добри, ще ви разреша пак да ме наричате "чичо Иън".
Става ли?
Нееееее!
Клеър. Влизай.
Здравейте, момчета. - Надявам се харесваш гофрети?
И понеже сме от класа, ги направихме с балончета.
Глупава тапа!
Няма да го кажа.
Още ли няма да го кажеш? - Не.
Ще го кажа. Алвин!
Превод: Alexabg1 Синхронизация: glaropuli