ТАКСИ 4
Е, ще тръгваме ли? - Не се вълнувайте, г-н Мартинез,
клиентът ви е в безопасност. Повикали сме най-добрия специалист.
Жилбер до Ален.
Заподозреният е открит. Разстоянието е около 15 метра. Чакам.
Бъдете по-сериозен, Ален. Виждате ли звяра на 10 и половина.
Това е морски термин. Живеете 10 години в Марсилия, а още не сте виждали морето.
Нали дежурим край пристанището? - Добре, убедихте ме.
Обяд е направо, а 10 и половина е малко по-наляво.
Шефе, убеден ли сте, че това е нашият заподозрян? Прилича на камериерка.
А според вас терористът ще бяга по града, размахвайки бомбите ли?
Няма. - Естествено.
Ще се маскира. А какво по обикновено от камериерка, разтребваща стаите?
Особено в хотел.
Само чуйте какво пее злодеят, за да ни заблуди.
Чувам. Май е нещо испанско. - Това е революционен химн, Ален.
Внимателно.
Неутрализирайте го при моя сигнал. - Разбрано.
Обяд!
Готово. Издаде те песента, славейче. Хайде в клетката за разпит.
Жилбер, какво става? - Г-н префект, току що неутрализирахме
испански терорист. Носеше флакончета. Възможно е да са токсични вещества.
Пращаме ги в лабораторията. - Осигурете излизането на клиента,
защото може да закъснеем. - Смятайте, че сте там.
Емилиен, пътят е разчистен. Можете да доставите пратката.
Емилиен, отговорете веднага! - Почти пред вратата му съм.
Прекъснаха ни в разгара на операцията.
А ти си много готин в разгара на операцията, като Шон Конъри.
Шон Конъри, да бе... Условията бяха неравнопоставени.
Другият път ти ще ме вържеш. - Тихо, тук всичко се подслушва.
Чакам указания, инспекторе.
Отивам за пратката, оправи се с Жилбер.
Обичам те. - И аз. Ще поговорим по-късно, у дома.
Г-н Сесе, приключвайте, ако искате да сте на терена след 20 минути.
Извинете, че ви безпокоя, но съм от полицията и...
Как се казваш? - Емилиен.
Почакайте, не ме разбрахте...
Емилиен! Не е момент да си разменяте визитни картички.
Къде е този Джири Бири... Боже как са го измислили това име?
Джибрил Сесе. - Какво? Не се прави на много умен.
Само да охнеш и ще се окажеш в затвора.
Емилиен, вижте. Като две капки вода. Носът, зъбите.
Без съмнение е той, г-н комисар.
Не бързайте, Емилиен. Разбирам ги тези неща.
Две години работих на митницата, нагледал съм се на бежанци.
А случаят с корейците от 1992 г.? - Той не е кореец.
Как можете да сте сигурен? - Проверих документите.
Малко е изморен. Хайде, г-н комисар, че префектът ще изгуби търпение.
Добре. След мен!
Не зная какво сте сторили, но не сте много популярен тук.
Не му обръщайте внимание. Не си пада по футбола, а по риболова.
За мен ли си шушукате? - Обяснявам, че обичате риболова.
Това е спорт.
Обичате ли да седите с въдицата? - Не, предпочитам да тичам по тревата.
И по-добре. В този спорт непрофесионализмът е недопустим.
Например, риболов с блесна, метод за речен риболов.
Седиш вкопчен във въдицата 8 часа като глупак,
следиш блесната и изведнъж бум!
Какво беше това? - Всичко наред ли е? Добре ли сте?
Не можахте ли да пуснете сирената? - Разбрахме, че г-н Сесе е в хотела
и се притеснихме да не го събудим. - Излъгали са ви. Ето го там в колата.
Возите Джибрил Сесе?! Наистина ли се е преместил в Марсилия?
Вярно е Сесе. Страхотно! Супер!
Трябва да измислим нещо. Ще закъснеем за мача.
Не се притеснявайте, зная кой може да ни помогне.
Да нямате зачислено такси. - Не, то по-скоро е към ВВС.
Марсилия Експрес на вашите услуги.
Даниел, не е време за шеги. Г-н Сесе трябва да е на терена след 8 минути.
Г-н Джибрил, добре дошли в таксито ми. Вече в Марсилия ли сте?
Имам благотворителен мач, но май ще закъснея.
Няма да го позволим.
Аз ще тръгвам, за да спестя време. - Опитайте.
Арман, познай кой ще играе в Марсилия.
От Марсилия ли излизаме? - В града има задръствания.
Сигурен съм. Джибрил Сесе се е преместил. Номер 9 в "Олимпик".
Какъв път. Гладък като коприна. Дори шумът на двигателя не се чува.
При такава скорост се чува само вятърът.
Извънредна новина. "Олимпик" Марсилия са купили за луди пари,
невероятен играч, а именно Джибрил Сесе.
Край поста току що мина бяло такси. Ще е при вас след минута.
Разбрано. Явно е Даниел. - Като гледам скоростта, не е Папата.
Да изпратим парижанина. Нека се учи, нали е стажант.
Хей, ти. - Слушам, шефе.
Виждаш ли радара пред теб. Настрой го на максимална чувствителност.
Разбрано, шефе.
Внимателно. Пазете се от перона. Приближава свръхскоростният влак.
Почти 330.
Благодаря, младежо. Много е ефективен при висока чувствителност.
Много меко вози таксито.
Малки тайни. Като почнаха да продават "Конкорд", си купих някои части.
Ще прескочим разклонението.
Разбрах, че сделката на марсилския клуб е била за 60 милиона евро.
Навсякъде задръствания. - Там има подземен паркинг. Познавам го.
Винаги се притеснявам като чуя такова твърдение.
Плъзнаха много слухове за трансфера
на известния нападател Джибрил Сесе в Марсилия.
Подробностите ще разберем от Арман Печи от стадиона "Велодром".
Сега не само Марсилия е притихнала
преди благотворителния мач за лечението на болни деца.
Сигурно затова един играч е поискал астрономическа сума.
По наши сведения, сумата на договора е 200 милиона евро.
Той самият ще разкаже по-подробно. Но футболната звезда още не е на стадиона.
Независимо, че е Сесе, след 1 минута свиря началото.
Надясно. - Вече два пъти завиваме надясно.
Осигурявахме безопасността на папата и обикаляхме
цяла седмица след като Жилбер се загуби тук.
Обнадеждаващо. Не познавам мястото, затова ще се осланям на инстинкта си.
Внимание...
7. 32 минути. Благодаря за срещата. - Благодаря за возенето.
Вижда се по-добре от телевизора. - Но сте по средата на полето.
Преместете се на трибуните или ще ви дам жълт картон.
САМИ НАСЕРИ
ФРЕДЕРИК ДИФЕНТАЛ
БЕРНАР ФАРСИ
ЕМА СЬОБЕРГ - ВИКЛУНД
ЕДУАР МАНТУТ
ЖАН-КРИСТОФ БУВЕ
ЖАН-ЛЮК КУШАР
ФРАНСОА ДАМИЕН
Имаше нарушение.
Продуценти ЛЮК БЕСОН, МИШЕЛ и ЛОРАН ПЕТАН
Режисьор ЖЕРАР КРАВЧИК
Загрейте добре, не ми трябват травми през сезона.
Как ти е екипът? - Голям.
Помоли мама да го изпере. С нейните способности да свива, стига и веднъж.
Няма ли да изтрие надписа? - Ще помолим да пере около него.
Опитай да играеш 3 минути без да получиш червен картон.
Ще се опитам.
Правило номер едно: не пипай топката. - Ясно.
А ако ти попадне под крака, ритай. - В коя посока?
Не мисли за това. Просто ритай. - Не може ли да поиграя малко футбол?
След мача, татко ще поиграе с теб.
Напред, синко.
Не бягай бързо.
Сигурен ли си, че няма да настине? - Под екипа е с термофланела
и му дадох витамин "С". - Тогава няма страшно.
При толкова разходи по екипировката, да го беше записал на хокей.
Луд ли си, там е опасно. Едва не го взеха на карате.
Стреснах собственика на клуба и Петра така и не разбра защо го отписаха.
В живота ще има много удари. Може би трябва да го научиш?
Нека ги получава без мен.
Ами на плуване? - Не, бронхите му са слаби, като мен.
А ти чупил ли си си нещо като дете? - Два пъти ръката.
Но не счупванията ме направиха разумен и ми позволиха да постъпя в полицията.
В този ден е трябвало да си счупиш крака.
Браво, синко!
Какви ли ще станат децата ни? - В какъв смисъл?
Таксиметров шофьор и полицай? - Защо не! Няма да е лошо.
И двамата служим на обществото.
А може и наопаки - моят да отиде при такситата, а твоят в полицията?
Не искам и да си го помислям.
Емилиен слуша.
Как спешно? Жилбер ли нареди? Днес ми е почивен ден.
Емилиен... - Как си, Максим?
Невъзможно е. Добре, ясно, тръгвам.
Даниел, трябва да бягам. Жилбер ни вика. Вземи Максим.
Петра днес е дежурна, а майка ми е на ежегодно поклонение в Лурд.
Ходи от раждането ми там. - И това се празнува всяка година?!
Там са му вещите, докарай го после. Но не му давай сладко.
Не се притеснявай. Аз съм строг - коричка хляб, вода и в леглото.
Стига, шегувам се. Ще го гледам като свое.
От това се притеснявам. - Синът ти е с мен всички почивни дни.
Нещо случвало ли му се? - Не.
Тогава върви смело на работа. - Добре.
4 минути без картон. Рекорд! - Аз какво съм виновен?
Съдията раздава картони все едно че са рекламни проспекти.
Викай, Макс. Ще ви закарам на пристанището.
Хванете я веднага! - Взех я, шефе. Държа.
Дай я тук. - Моля, върнете ни топката!
Вече няма да ме докоснеш. Дръжте си топката, момчета.
Внимание. Не е време за пасове, финтове, ъглови удари и други маневри с топката.
Обадиха се от Париж. Изпращат ни много специална пратка.
Става въпрос за най-важния трансфер на годината.
Бекенбауер? - Марадона!
Купчина глупаци. Не ви говоря за тенис, а за престъпник.
Тапи! - Още по-известен е.
Според сведенията ми е враг номер едно. Това е...
Шефе, това беше за вчера. - А къде е днешното?
От другата страна. Помолихте ни да пестим хартията.
Да, заради моята благоверна. Гледала за изсичането на горите в Амазония.
Знаете ли колко хектара гори дневно се унищожават по света?
Колко?
Ще ви се изправят косите. - Колко?
Превръщат се в милиони кубици кибрит, който просто се пали.
Чак да се просълзиш! Апелирам към съвестта ви, внимавайте с хартията!
Бъдете грижливи. Пестете я!
Шефе, да се върнем на враг №1. - Да.
Става въпрос за белгиец. Няма да казвам името, предизвиква гадене.
122 съучастия в убийства, 53 въоръжени обира.
Това не е било от времето на Ал Капоне.
Сега ще го местят в Конго, където ще го съдят за десетки престъпления.
Ще мине през Марсилия. Като пристигне го хващаме
и го държим под строго наблюдение до 5 часа сутринта.
После го товарим на самолет за Конго. Няма да има време за разходка по града.
Затова искам от вас супер концентрация. Полицай на всеки квадратен сантиметър.
Трябва да има толкова полицаи, че да не различи морето.
Всички ли разбрахте задачата? - Да, шефе.
Кога ще пристигне чудовището Арден? - Много смислен въпрос, Емилиен.
Точно в 3 часа. - Шефе, вече е 3:05 часа.
Моят е 12:05.
По колите!
Нали това си поръча, Макс? Яж тогава.
Татко казва, че като ям сметана, заприличвам на прасе.
Нека изненадаме татко ти. Да му покажем, че можеш да ядеш спретнато.
По дяволите, баща ти. - Хей, вие. Освободете пътя!
Спукала е гума. Как да я зарежа в тая жега?
Прав е, шефе. Може да се обезводни.
Имам диплома за спасител. - А аз съм работил в цветарски магазин.
Веднага спрете!
Бих тикнал зад решетките такива родители.
Половин ден ли ще сменяте гумата? - Не съм мърльо и не пестя времето.
Благодаря. - Край. Графикът пропада. Тръгвай.
Вкусно ли е?
Генерале. - Жилбер, вие сте ми ясен.
Извинете за закъснението. При пристанището имаше спукана гума.
И я сменяхте два часа?
Сега в полицията може да отнеме и месец. Лошо обучават младежите.
Учат ги да стрелят, макар че по-често се налага да се сменят гуми.
В армията нямате ли такива проблеми? - Не, ние сме с вериги.
Значи сте късметлии.
Напомня ми за отпуската ми в Африка.
Там спяхме в такива клетки за защита от дивите зверове.
Този е най-опасният звяр, Жилбер.
Ако избяга, ще потопи града в кръв преди вие да смените една гума.
Не се притеснявайте, генерале. В Марсилия сме виждали такива зверове.
След час ще стои изправен на задни лапи, а утре дори ще жонглира.
Хайде, товарете.
Готово. - Жилбер, рискувате кариерата си.
Стига, генерале. Нищо работа. Да си сверим часовниците.
16:20 часа. - 12:05. Ще се чуем след два часа.
Тръгвай!
Генерале. Вече! - Да вече.
Тръгнахте преди половин минута, а вече вършите глупости.
Погледнете в огледалото. - А етикетчето!
Благодаря. Така наистина е по-добре, генерале.
Жилбер, погледнете в огледалото назад.
И завийте надясно.
По дяволите! Всички да спрат!
Сигурен ли си, че това е адресът. - Напълно.
Оставате тук. Сам ще ми е по-удобно. И ако...
Повтарям, ако не се върна до 20 минути, идвате след мен.
Страхотно! Какво?
Обади се преди да го пуснеш. Ще съм по-спокоен.
Разбрах.
Пак ли? Какво става? Пак пропусна.
Така. Твой ред е.
Намерих я на пътя преди 1 километър. Да не е ваша?
И аз си помислих, че е отлетяла настрани. Благодаря.
Я, кой е тук. - Колко бързо растат момчетата.
Здравей, Максим. - Добре, че не прилича на баща си.
Емилиен още не се е върнал. - Ще ги оставя да играят на компютъра.
Знаеш ли къде крие татко ти игрите?
Добре, занимавайте се. Аз ще мръдна за 5 минути да се обадя. Бъдете послушни.
Има ли е двоен джойстик? - На татко съм дали най-лошия компютър.
От него и съобщение не можеш да пратиш. - А компютърът на Жилбер?
Атомна бомба.
Грешка в системата. - Каква е тая идиотщина?!
Само професор ще се оправи с тоя модел.
Идваме да играем на компютъра. - Но на мен ми трябва. Вървете другаде.
Този тук е последен модел.
И вие можете да се справите с него? - Естествено.
Здрасти, Марли. Нямаш ли нещо срещу пресъхване на устата.
Краят на сезона е, почти нищо не остана. Виж в шкафа.
Наистина е празно.
Ти искаш ли. - Дай. Току виж съм се събудил.
Дръж.
На работа съм. Ще си я изпуша довечера вкъщи.
Смешно. Ние пък наопаки. Пушим навсякъде, само не и вкъщи.
Момчета, Жилбер! - Какво й е на колата?
Пристигнахме. Водете звяра в големия кабинет.
Да го изкарам ли от клетката? - Естествено, че не.
Трябва ли да ви напомням, че е много опасен, Ален?
Помня. Но клетката е големичка. - Стига приказки, изпълнявайте.
Важно съобщение. Вълкът е в кошарата!
Жилбер е тук!
Спри, Марли, върни се.
Ела тук. - Да, г-н комисар?
Пак ли сте пушил? - Не, моля ви.
Кого баламосвате?
Имам необикновено обоняние. Миналата година карах стаж с кучета в планината.
Така, че надушвам "тревата" отдалеч. - Не се съмнявам.
След стажа, надушвам наркотиците от километър.
Ле-ле, яко! - Наистина...
Прощавам ви, но да не се повтаря.
Трябва да въведете паролата си. - Парола?
Взимаш твоята снимка.
И натискаш върху тази, която искаш да махнеш.
Сега върху тази, която искаш да запазиш.
Много сте ми умни. Без вас нямаше да се справя.
Работата трябва да се заплаща, нали? Ето, вземи.
Но между нас да си остане. Приберете хартийките.
Какво правите, деца? Нали ви казах да не ми пипате компютъра.
Вие какво правите тук? - Виждате ли...
Сигурно сте новият учител по информатика?
Съвсем ми излетя от главата. Виждате с тази техника, учителят не е лукс.
Свободно боравя с електрониката, но тук трябва да си призная, не съм силен.
Днес урокът ще е кратък. Денят е тежък и главата ми сякаш ще гръмне.
Извинете, но пушите. - О, не, вече повече от месец.
Аз съм човек с воля, но сега се наложи да прибягна до помощ.
Виждате ли? - И още как.
Но имах предвид, че от главата ви се вдига пушек.
Вярно, че пуши. - позволете.
Откъде се е взела? - Тази мисля, че е от Мароко.
Веднага я угасете. Кабинетът е за непушачи.
Извинете.
Да започнем урока, че съм затънал в работа.
Докъде бяхме стигнали предния път?
Нагласихме стола. - Добре.
Сега хващаме мишката. Гледаме с едното око екрана, а с другото клавиатурата.
Малко е трудничко.
Наистина ли е за деца под 6 години? - Тате, това нищо не е.
Вече отдавна не я играем.
Даниел, не можеш да си представиш какви проблеми имам.
Всички знаят, че нямам никакво въображение.
Повериха ни много важен "клиент". - Кой е той?
Един тип, търсен в цяла Европа. - На вас ли го натресоха?
Ще поиграе ли на топки долу? - Няма да успее. Утре в 5 сутринта,
го качваме на самолета към Конго. - Ако не избяга до утре.
Тук при вас не е управление, а център за развлечения.
Именно, Даниел.
Жилбер събира всички. Ще трябва да работим извънредно.
Петра е дежурна. Не мога да я намеря. Можеш да си помислиш, че се крие.
И излиза, че синът ми... - Остава при Даниел
за неопределен срок от време. - Няколко часа, докато приключа.
Щом се освободя, ще го взема веднага. Две бучки ли слагаш в кафето?
А аз кога да работя? От сутринта съм с тях.
Лили не може ли да ги гледа? - Тя е в Париж на изложба за декорация.
Ще украсява къщата ли? - Не цялата, само гаража.
Ще го преустройва напълно. - Ужас!
Трябваше да изкарам таксито на улицата. Представяш ли си?
Твоят е убит! - Може за таксито и да е по-добре.
Лили развъди купища цветя. А поленът е смърт за двигателя.
През почивните дни го чистя с клечки за уши.
Това е една от тайните на щастливия семеен живот - умението да отстъпваш.
Много ли отстъпваш на Петра? - Непрекъснато.
В какво например? - Например в разтребването.
Докато бях ерген, нищо не оправях, а Петра почна да изхвърля през прозореца
вещите, които се търкаляха по пода.
И слиповете ли? - Първо тях.
И ти почна да разтребваш?
И въдица си купих, за да не тичам от третия етаж.
Кога ще го вземеш? - Щом ми свърши смяната.
Добре. Ще дежуря 2 часа. - Ти си ми приятел до гроб.
Щом ще сме само четиримата по мъжки, нека поседим пред телевизора в гаража.
А твоя ще го спрем. - Става.
Все ще намерите какво да правите. - Ще измислим.
Дядо! - Малки разбойници, толкова се радвам.
Нали се разбрахме за неделя.
По пътя за киното, минахме наблизо и момчетата поискаха да ви видят.
Вярно е дядо, домъчня ми за теб. - А на мен ми беше скучно без Лео.
Миличките ми. Няма да плачете. Дядо е с вас.
Какво чувствително дете. - Особено, когато майка му я няма.
На вид са силни, но сърчицата им са нежни.
Може ли да поседя няколко часа с тях, докато се успокоят?
Не повече от 2 часа, генерале. Имат да учат.
Добре, 2 часа.
Той вече е там повече от час. - Ще почакаме още 5 минути.
Сега вдигнете. А сега отпускайте, по-бързо.
Научете се! Вдигайте. Ето готово, стана.
Най-важното е да откриете точното. - Шефе, готово!
Какво направихте? Пропуснах.
Колко точки събрах? - 8.
Не е зле за първи път.
А колко е рекордът? - Рекордът е...
20 000.
Ще позволите ли? - Разбира се.
Да идваме ли? - Не, всичко е наред. Почти приключих.
Добре, чакаме. - Е?
Идва.
Извинете ме, но трябва да тръгвам. При друг клиент.
Чакам ви другия месец по същото време. - С удоволствие.
Какви ги вършите, Ален, полудяхте ли. - Вие казахте в големия кабинет...
Заповедта си е заповед. - Заповедите трябва да се изпълняват.
Свалете покривалото, няма какво да крием.
Много ли е опасен? - И още как.
Такова чудовище без да му мигне окото ще те схруска.
Не се притеснявайте, Емилиен. Служих 5 години в Екваториална Гвинея,
ядях червеи и броих хипопотами за ЮНЕСКО.
Някакъв си белгиец не може да ме уплаши.
Да започваме. Един кратък разпит малко ще го успокои.
Ален, документите му. Ален, чакам!
Име и презиме?!
Е, как мина? - Това е някаква лудница.
Направо е страшно. - Тръгвай.
Кошмар.
Ще се оправим с теб! Ален, дай указателя.
Указателя? - Да.
Специалисти.
Ще отговаряш ли на комисаря?
Спокойно, вземете се в ръце.
Ще шегуваш с мен, а? Ален, в чекмеджето ми има пистолет със заглушител.
Сега ще видим.
Донесох го от Гвинея. Подарък от бившия шеф.
С това перце и слон ще заспи след 5 секунди.
Ален, внимателно, зареден е. Ако звярът се опита да бяга, стреляйте!
Първо във въздуха ли?
Там има само един патрон. Ако стреляш във въздуха, как ще го приспиш?
Прав сте.
Да започнем отначало. Име и презиме.
Какво ръмжиш? Лази ми по нервите.
Не ме нервирай, че като съм ядосан, никой не смее да ме доближи.
Може би му е трудно да говори с това в устата.
Голи оправдания. Който иска да говори, намира начин.
Вижте, шефе, опитва да покаже нещо. - Нека. Кой му пречи?
Може да му го извадим, заради разпита? - Ще пъхнете ръка, ще отхапе палец.
Шефе, дъската е за това. - И може да се пише?
Да, има и тебешир. Ще можем да си общуваме.
Прекрасно. Грабвайте тебешира и пишете въпросите: име презиме...
Шефе, той не говори, но чува.
Да грабва тебешира. Пазете се да не ви откъсне крака.
Напред, Емилиен.
Внимавайте.
Браво, Емилиен.
Какво надраска?
Пипи. - Пипи?
Разбрах, но това име ли е или презиме? - Май иска в тоалетната.
Да, бе, отива в тоалетната и духва. Това са ми го прилагали сто пъти.
Мисли, че ще се хванем на изтъркания номер. Тук няма глупаци.
Имаше специална система за подобни проблеми. Ето вижте.
Къде да гледаме?
Емилиен, ще се справите ли? - Разбира се, фасулска работа.
Това е маркучът за отвеждане, а този за промиване. Просто е.
Показваха ни филм как се прави нали, Ален.
Да се захващаме. - Хайде, работете.
А вие пазете!
На, опитай го и кажи какво е усещането.
Около мен пълзят огромни червеи.
Така. В този пускаме водата...
Този ще пъхнем в тоалетната.
Готово.
Кой? Какво? - Дайте го на мен.
Извинете, притесних се. - Мислете по-бързо, Ален.
Тук е полицейско управление, а не лунапарк и не размахваме оръжия.
С това оръжие, някой може да пострада.
Запомнете правило №1: В помещенията, пръстът стои на предпазителя,
за да се избегнат възможни инциденти. Ето така.
Кракът ми...
Бързо! Сложете го на стола. - Боже, колко е тежък.
Слагайте тук. - Имам чувството, че са трима.
По дяволите, направо се е изключил. - Като надрусан е.
Вкара си в крака конска доза. - Конска?
Ти ли го подреди? - Какви ги приказвате.
Уцели се със стреличка с приспивателно. С доза, достатъчна за кон.
Трябва да го събудим, иначе ще спи половин година.
Но пък половин година тишина.
А кой ще те пусне в отпуска? - По дяволите, събудете се.
Докъде бяхме стигнали? - Име и презиме.
Ален, не си такъв идиот като Жилбер. - Извинявай. По цял ден съм с него.
Белгиецо, как е. Успя ли с пи-пи-то?
Я виж как са му се подули краката. - Нещо не е наред.
Всичко трябваше да излезе. - Сякаш влиза вътре.
Невъзможно, трябва да излиза. - Да не си объркал тръбичките?
Вярно, че ми се случва, но сега бях много внимателен.
Тръбата за промиване свързах към крана, а другата към тоалетната.
Какъв е проблемът тогава?
Фонтан!
Отивам да проверя.
Всичко съм объркал. По дяволите.
Спрях водата. Нивото спада ли? - Преди беше фонтан, а сега ручейчета.
Да го извадим, иначе ще се удави. - Сигурен ли си?
Той е опасен престъпник. Не е шега, Емилиен.
"Белгиец се дави във френската полиция" - прилича ли ти на шега?
Трябва да има система за евакуация. Нищо не виждам.
Ръчките! Хващай другата.
Ален, той изглежда зле. Да му свалим маската.
Хайде, сваляй. - Защо аз?
Какво ли не измислят. - Спокойно. По-внимателно.
Представях си го по друг начин. - Как?
С обраснала мутра и с гигантски зъби в устата.
Като страшилище.
Колкото по-ужасен е убиецът, толкова по-безобиден вид има.
Хайде, свести го.
Къде тръгна? - Страх ме е.
Събуди го. - Господине.
Виж, оправя се. - А аз едва не се удавих.
Къде съм? - Полицейско управление на Марсилия.
А вие сигурно сте полицаи?
Инспектори, бъдещи комисари. - Бъдещи комисари...
Указателят ли? - Не, засега мухобойката.
Стига, разбрах. - Достатъчно.
Станала е ужасна грешка. Не е по вина на френската полиция, а на белгийската.
Наистина.
Албер ван дер Бош, издирван от Интерпол за престъпления в 17 държави.
Опреснихте ли си паметта? - Паметта ми е наред.
Аз не съм ван дер Бош, а Йожен Триболе и съм аташе в белгийското посолство.
Той ни смята за идиоти. 1987 г. - нападение на влака Париж...
Не съм нападал влакове, аз съм обикновено аташе.
Разбирам, ти си аташе, а ние сме те обявили за международен престъпник.
Ален, да напишем ли рапорт до шефа?
Той ще се зарадва. - Трябва ни досието му.
Пиши: Албер ван дер Бош. - Йожен Триболе.
Виждал съм ван дер Бош. Вижте снимките и ще се убедите, че не съм аз.
Той има страшна мутра. - Да, бе...
Емилиен... ела тук.
Този кой е? - Албер ван дер Бош.
Нали ви казах. Но не ви се сърдя. Не сте се объркали вие.
Пуснете ме и ще забравим за всичко.
Откъде познавате ван дер Бош? - Не ми е познат.
Видях го случайно в управлението в Брюж. - Какво правехте там?
Подавах оплакване. Онази сутрин ме бяха нападнали бандити.
Двама гадове ме измъкнаха от колата и офейкаха с нея.
Ясно. В Марсилия ги наричаме парижани.
А ние ги наричаме бандити. - Стига. А нататък?
Бях в кабинета на местния комисар. Симпатичен човек. И ми се прииска...
до тоалетната. - Май сте почитател на пикаенето.
Миналата година ми оперираха простатата. - Извинете.
Нататък?
Отивам в кабинката и виждам този ван дер Бош.
В този ужасен костюм. И трима негови съучастници се хвърлиха върху мен.
Принудиха ме да облека това нелепо нещо. Опитах да се защитя,
но хулиганите натикаха нещо в устата ми и сломиха съпротивата ми.
Вярвате ли ми? - Хитро измислено.
За ваше съжаление тук има и по-хитри от вас.
Емилиен? - Какво пак?
Финемор Йожен Триболе, културно аташе в белгийското посолство от 1996 г.
И по-точно от 17-ти май.
Дори го споменаха в новините на канал "РТМФ"
Имаме ли телефон на посолството? - Ето го.
Набирай. Обади се!
Хванаха се. Посолството на Белгия. - Може ли да говоря с г-н Триболе?
Г-н Триболе отсъства.
Знаете ли къде е? Много е важно.
Ще бъда откровен с вас. Г-н Триболе го няма от 3 дни и вече започваме
да се притесняваме. - Да не се е изпарил?
Нещо такова. Отиде в управлението на Брюж да подаде оплакване
и от вторник го няма. Вие роднина ли сте?
Не.
Това е ужасно. Ще се обадя пак.
Ама че и работа.
Ще говориш ли?
По-полека. Ще му разбъркате мозъка.
Няма страшно. Аз наблюдавам. - Внимавай да не подпалиш управлението.
Някой има ли резервни дрехи?
Шефът държи няколко ризи в шкафа.
Сериозни запаси.
Скъпи, Даниел, колко се радвам. - Проблеми ли има?
Не. Трябва ми само малко примирие.
Не улучи.
Готов съм. - Лео, виж какво има тук.
Предай се!
Страхотно!
По-добре славна смърт от безславен плен.
Какво е това?
Мир. Край на войната.
Как сте, генерале? - Нормално.
Загубих битката, но не и войната.
Ако не възразявате, реваншът ще е друг път. Момчетата трябва да учат.
Разбира се. Неделя е близко. - Така е.
Какъв ден. Ще ви доставят радост. - Да. И ще ядем ябълков сладкиш.
Добре, ще купя. Хайде, пригответе се.
Нали се разбрахме, че ще стоите тихо, а вие сте направили погром.
Той започна пръв. Щяхме да играем шах. - Той каза, че шах играят мухльовците.
Мухльовците? Шах?
А знаете ли какво е мухльо? - Когато ти кацне муха на главата.
А татко казва, че всички на работата му са накацани с мухи.
Не зная с какво хранят мухите тази година, но са големи като гарги.
Комисарят ви е едричък, а? - Малко са ви големи, но ви отиват.
Не е точно моят стил, но няма да придирям. По-добре е от акваланга.
Наистина.
Човекът е по-силен!
Побърка ли се? - Имаше огромна муха, като птеродактил.
Гигантска...
Гигантски мухи, червеи, ще изперкаш от нерви.
Казвам ти...
Защо е пълно при вас с мухобойки? - Не е каквото си мислите.
Шефът обича да лови риба на мухи.
Скоро има рожден ден и решихме да му съберем една кутийка.
Ще го изненадаме.
Къде да ви откарам? - Благодаря, ще взема такси.
Довиждане. Извинете отново.
Даниел. - Емилиен, приключи ли?
Има още един час. - Предай му, че децата са с мен.
Отиваме за пица и го чакаме у нас. - Ще му кажа.
Съвсем навреме, трябваше ми транспорт. - И къде да ви транспортирам?
Четирите плочи на Средиземноморието. - Красив адрес.
Може ли и едно условие. - Клиентът е цар.
Зная, че ритъмът на Лазурния бряг е особен. Слънцето пече и приспива.
Но слънцето залезе, така че да не взимаме туристи.
Ще ви помоля да ме закарате максимално бързо.
По-добре си сложете колана, вместо да остроумничите.
Гадост. - Извинете.
Успех в Марсилия. - Довиждане.
Делта 1, той приближава, поемето го. Край.
Делта 3, хвърляме въдицата. - Край.
Не е като рибарския костюм, смърдящ на сардини.
Направи ли каквото трябваше? Намери ли специалист?
В този град не е лесно да се подбере подходящ персонал. Действах...
Серж, не те питам за действията ти, а за специалиста.
Най-добрият. - Аз ще преценя.
Разбира се. Помолих го да се срещне с теб.
Трябва да е той.
Ще се целунем или ще си стиснем ръцете? - Предпочитам целувките.
В Белгия се целуваме три пъти.
Щастие е да работя за вас. - Познавате ли работата ми?
Работа звучи вулгарно. Бих го нарекла изкуство.
Добре го дава.
Кога започваме? - Почакайте.
Харесвате ми, но трябва да минете малка проверка. Нещо като ритуал.
Ще се доближите до мен и се опитайте да ми отмъкнете нещо, без да забележа.
Имате 1 минута. Отчитането започна.
Позволих си да го сверя. Изоставаше с 1 минута.
Нямам думи. - Откъде я намерихте?
Безполезно е. Къде ли не звънихме, никой не иска да се заеме.
Остава само един изход... - Доведох лекар.
Къде е мечката?
Но той е топъл! - Това не е мечок, а комисарят.
Простреля се с конска доза приспивателно и трябва да го събудите.
Виждам. Неизвестен вид мечка.
Ще му дам противоотрова. Дозата е за слон, но ще стане и за мечка.
Сигурен ли сте?
Най -важното е да се избере правилното място. Малко над хобота, между очите.
Емилиен! - Тук съм, шефе.
Всичко е наред. Нека още малко поседи на стола.
Подремнах няколко минути. Колко е часът?
12:05. Затова съм толкова гладен. Мога да изям слон.
Да поръчам ли яйца? - Да, повечко, Ален.
Емилиен сънувах ужасен сън. И вие бяхте там.
Че сте се хванали на белгиеца и сте го пуснали от клетката.
Какво ли не може да му се присъни на човек.
Емилиен?
Кошмар, Даниел. Няма да повярваш какво стана.
Уволниха ли те? - Откъде знаеш?
Всеки месец те уволняват. - Сега е сериозно.
Нали ти казах за онзи, дето трябваше да го пазим в Марсилия?
Пуснах го. - Лъжеш.
Той ме изработи и аз се хванах. Как ми хрумна?
Имало е празно място. - Всичко е пълно догоре.
В главата ми има събрани толкова глупости, които съм използвал,
че мога да напиша наръчник. - Не преувеличавай. Имаш и успехи.
Бандата на Дядо Коледа и китайците. - Просто ми провървя.
Аз съм неудачник, Даниел. Жилбер с право ми взе значката, не я заслужавам.
Много хора в полицията не я заслужават. - Аз съм там, защото баща ми ме помоли.
Той умираше и аз му обещах. - И си удържал на думата си.
Не всичко е наред, но си опитал.
Прав си. Време е да се захвана с нещо друго.
Което ми харесва. - Ето, това вече е положително.
Какво искаш да правиш, освен глупости? - Проблемът е, че харесвам работата си.
Тя е най-хубавата на света. - Е, тогава здраво си се накиснал.
Само да намеря този белгиец. Жилбер ще ми върне значката.
Какъв белгиец? - Затворникът.
С огромна мутра и рибарски дрехи?
И брада, и мустаци. Виждал ли си го. - Качих го в таксито до управлението.
Това е той. Щяхме да го закараме, но той поиска такси.
Да го закарате? А с фанфари свирихте ли в негова чест?
Стига. Помниш ли къде го закара? - Разбира се.
Ти си гений, Даниел.
Емилиен, какво ще правим с децата?
По дяволите, децата. Не се сещам за нищо.
Даниел? Неделя ли е? - Оставям ви децата и отивам за сладкиш.
Чудесно. Ще включа печката.
Сигурен ли си, че е тук? - Да, №4.
Трябва да се уверим, че са там. - Там са.
Откъде знаеш? Не свети. - Не свети, защото всички спят...
Освен двама идиоти. Ето я колата им.
От теб би станал полицай. - Това комплимент ли е?
Защо не. Не ми казвай, че като дете не си играл на стражари и апаши.
Винаги съм играл на другата страна.
И понеже утре ще гоним твоите бандити, сега ще дремна.
Спи, а аз ще наблюдавам.
Емилиен.
Извинявай, задрямал съм. - Ето кафе, сандвичи, кроасани.
Кисело мляко. - Това в колата ли беше?
Купих го. - Какво?
Къщата е останала без наблюдение? - Идеята беше аз да спя, а ти да гледаш.
Но как да спя при това хъркане? - Ами ако са избягали?
Не са. Ето я колата им.
Преди това дойде и друга и оттам слязоха двама мъже.
Можеше да ме събудиш. - Все пак може ли да си почина?
Даниел, излизат.
Ето го белгиеца. - Онзи беше с други мустаци и по-млад.
Това е чиста проба маскарад. Мустаците му едвам се държат.
Преструва се на старец, за да излезе от къщата.
Вероятно, защото полицията го търси. - Възможно е.
А момичето май съм го виждал.
А аз никога.
Накъде ли са тръгнали? - Мисли.
Монако. Разбира се. Раят на престъпниците.
Наричат го данъчният рай. - Зная. С момчетата искахме
да отворим няколко сейфа. Много би ни помогнало.
Да помолим белгиеца да помогне. Няма да откаже на освободителя си.
Не се занасяй.
Готово. Залогът е направен.
Кралска банка на Белгия. - Тъгува за родината си, бедният.
Мислиш ли, че ще я ограбят? - Не, ще играят на топчета.
Обади се на Жилбер. - Няма ли да изчакаш доказателство?
Няма страшно. Уликите са фасулска работа.
Г-н комисар, пипнах белгиеца. Тоест в полезрението ми е.
Уволнихте ме. Не може ли да съм се
разхождал и да съм го видял пред банката?
Няма да играе на топчета, я. Кралска банка на Белгия в Монако.
Далечко е, да. Разбрах, ще се опитам да го задържа.
Идват. - Супер. Ще ловим акула с муха.
Добър ден. Мога ли да ви помогна? - Тук работи синът ми Едуар.
Едуар Триболе. Вие баща му ли сте? Той много ще се зарадва.
На втория етаж, стая 115. - Благодаря, младежо.
Влезте. - Влязохме. Ето ни.
Татко? - Какъв татко, идиот, той умря.
Няма да му хареса, че си сменил името си. Ван дер Бош не ти ли харесва?
Финемор? Нали беше в затвора?
Тази седмица съм свободен. За мен затворът е като
почивна станция, ходя там през отпуската си, да се разсея.
Ела по-близо.
Пак си се зализал като дебил. Жените не харесват такива, а по-оперени.
Виж мен.
Сигурно още си ерген? - Да.
Делта 1, на мястото сме. Действайте, Делта 2.
Момичето отива при тях. - Сигурен съм, че съм я виждал някъде.
Отивам към банката. - Прието, Делта 2, виждаме ви.
Става напечено. Да ида ли да проверя внимателно?
Не можеш внимателно. Ще стоим тук и ще чакаме рибаря с мухите.
Искам да се видя с г-н Триболе. Ще откривам сметка.
Веднага ще му се обадя, госпожо.
Защо не вдигаш?
Ало? Долу има клиент.
Заеми се. Не искам да ти преча, работи си.
Минутка. Веднага слизам.
Дай ключовете. Аз ще отида.
Имам ключове само от празните сейфове.
Аз отварям само сметки. А аз сейфове.
Извинете, че ви накарах да чакате. Да вървим.
Отворете. - Да, г-н Триболе.
Внимавайте, г-жо графиньо.
Свършихме нашата работа. Сега е ваш ред.
Сейфовете от коя страна предпочитате?
От тази. - Тук е свободен номер 82.
Устройва ли ви? - Напълно.
Как е, става ли? - Търся къде мога да изключа алармата.
Трябва да се намери централен възел, за да се блокира цялата система.
Много сте добра. - Вярно е.
Купи нещо за ядене. От сутринта не съм ял.
Къде се мотае. Мина повече от час. - Разглезил съм те.
А тия там. Колко време отварят сейф? - Може би не е само един.
Ето списък на всички сейфове. - Трябва ми време. Пийте едно кафе.
Да пия кафе?
"Свободна Белгия". Това е класа! - Служа на Негово Величество.
Готово. Първият е отворен. - Продължавайте, Делта 2.
Какво?
Мъж с костюм и тъмни очила в 9 сутринта влиза във фургон. Нормално ли е?
Може да му е повредена колата и да го е взел назаем.
И си купува пържени картофи, при положение че ги продава сам?
Може другаде да са по-вкусни. - Можеш да обясниш всичко.
Работя в полицията.
Останаха още 5. Трябва ми информация. - Момент, Делта 2.
Номер 107. 1-0-7. - Прието.
Черно тефтерче? - Точно така.
Стреснахте ме. - Извинете. Как върви?
Останаха само пет. - Ускорете нещата.
Как сте горе? - Работим, шефе.
Но главата му е по-малка от вашата и перуката пада.
Стига сте се туткали. Извеждай го. Глупаци!
Стига си се туткал. Слагай мустаците и с багажа на изхода. Шефът ми се накара.
Наистина ли?
Ще се побъркам. Да не е спрял да обядва? - Като нищо.
Излизат.
Знаех си, че ще избяга. - Жилбер слуша.
Шефе, той излиза, преоблечен като старец. Къде сте?
Шофьорът отиде да пита, но всички като видят полицаи, хукват да бягат.
ДжиПиЕс-ът се счупи. Закара ни не в Монако, а в Мобьож.
Къде да вървя? - Отиваш на плажа.
Като стигнеш, се обръщаш към морето и броиш до един милион.
Вече е в края на улицата. Ще изчезне. - Било тук надясно.
Емилиен, със сиво яке ли е?
Какво да правим? - Нищо. Нали не е той.
Не съм аз. Бъркате. - И аз не съм аз. Квит сме.
Емилиен, ще се видим в управлението. Имам полицейска значка за вас.
Благодаря, шефе. Чу ли? Прекрасно. Заслугата е твоя.
Благодаря ти, Даниел. - Емилиен, нещо не се връзва.
Има угризения. Знае, че съм добър полицай.
Говоря за белгиеца. Дойдоха шестима с купчина чанти,
а излязоха двама без нищо. Как си го обясняваш?
Не може да се обясни.
И дядката въобще не куцаше на влизане.
И аз забелязах. Помислих, че е паднал по стълбите. Старците имат слаби крака.
А аз си помислих, че е друг човек. - Друг?
Тогава къде според теб е белгиецът? - Там.
Ама че работа!
Ще тръгна по друг път. Ще се срещнем в къщата.
Заедно крадем, заедно пътуваме. А и кой ще зареже богат ерген?
Само кръгла глупачка.
По дяволите, не успя да се измъкне. - Ще ги проследим.
С фургона за картофки?
Какво чакаш? Карай след тях. - Ще им дам преднина. По-забавно е.
Времето е неподходящо за забави. Карай!
Защо не бързат? - Закъде? Наслаждават се на пейзажа.
При тази скорост, може да ни видят. - Не се набиваме на очи, като фургона.
Тези какво искат?
В Монако ядат сандвичи с хайвер, а не пържени картофки.
Като са видели две белгийски коли са решили да хванат потенциалните клиенти.
Изобщо не е време за шеги. Здраво съм загазил.
Нали те върнаха в полицията. Това е най-важното.
Жилбер ще ме извърли като разбере, че белгиецът е фалшив.
Казвам се Едуар Триболе. Работя в кралската белгийска банка.
А аз съм Еркюл Поаро. Ален какво следва?
77-ми. - Сена и Марна.
Много красив департамент. Ще се убедите.
Струваше си да погледнете. Да опитаме пак.
Име и презиме? - Казваме се Едуар Триболе.
Шефе, нищо няма да постигнем. И департаментите привършват.
Няма страшно. После ще вземем енциклопедията. Тя е 22 тома.
Именно. Помислих си, понеже господинът е белгиец...
може да използваме друг метод.
Браво, Ален. Излезте всички.
Не, не, моля ви. Останете. Не ме оставяйте.
Така, значи господинът е белгиец. - От Брюксел.
И Брел е белгиец, както си спомням. - Той е голям човек, герой.
Ще послушаме героя.
Колко трогателно. - Великолепно.
А така е още по-добре. - Недейте, господине.
Престанете! - Име и презиме?
Помощ! Спасете ме! - По дяволите. Какво ли го правят?
Мамка му. - Фритюрникът издъхна.
Не отиваме ли у вас? - Имам други планове за вас, миличка.
Обади се на Колумбиеца.
Белгиеца иска да говори с вас. - Излезе ли от затвора?
Да, съдейки по това, което е в ръцете ми, ти ще заемеш мястото ми.
Белгийската банка говори ли ти нещо? - Да.
Документите, които бяха в сейфа, вече не са там.
Ало? В басейна ли потъна? - Какво искаш?
След 10 минути да скочиш на яхтата си и да се върнеш в дяволската си страна.
Ето това е работа. Току що се сдобих с чудна къщичка.
Мечта. Бях тук преди 1 година при един колумбиец и се влюбих в къщата.
Но не поискаха да ми я продадат.
Ела да ти покажа рая.
Само погледни, истинско чудо. - Ела с мен.
Нима това не е раят?
Ето това е стока. Не като брашното, дето го продават по тротоарите.
Страшно ме възбуждаш. Още от банката, докато отваряше леко и изящно сейфовете.
Дали не бързаме много? - Много се бавим, скъпа.
При нашите професии трябва да работим бързо. Не знаем кога ще умрем.
Не е разумно да губим време. - Прав си, но...
Финемор, искам да се пооправя, за да изглеждам добре.
Чудесна идея. И аз ще се приготвя и ще вечеряме на терасата със свещи,
с изглед към морето... - Много романтично.
Скоро ще дойда, Финемор.
Делта 1, побързайте. Ситуацията се нажежава. Колко време още ще пътувате?
Момент, Делта 2. - Извинете, много ли ще ви отнеме?
Приятелю, ще ми трябва поне един ден, а може и два.
Делта 2, ще извикам подрепление.
Емилиен, какво правиш? - Викам подкрепление.
А, Емилиен, белгиецът всичко си призна. - Как така?
Като започна, едва го спряхме. Като се оказа такъв приказлив,
му приписахме още няколко висящи случая. И без това ще го осъдят на 500 години.
Шефе, това не е този белгиец. - Как не е той?
Докато го арестувахте, от банката излезе истинският.
И къде е този, който ни трябва?
Във вилата на един известен нам колумбиец, до Кан.
Белгиец и колумбиец, представяте ли си! Съдружието на века.
Тревога!
Разкошна сте, скъпа. - Благодаря. Бялото ви отива.
Смятате ли? Харесвам бялото. Обичам го.
Но предпочитам шампанското.
Чу ли изстрели? - Беше само един.
Според опита ми, не остават по един. - Емилиен, какво си намислил?
Ще подготвя мястото за Жилбер. Като авангард.
По-добре стой в тила. - Ще проуча топографията на местността.
За да улесня задачата на елитните групи. Сложи си това в ухото.
Ще можеш да ме следиш от разстояние.
Това пак ще свърши зле.
За нас.
По стената качването е невъзможно, пълзя по стълба.
Я, клонът е наклонен към оградата. Странно, че са го оставили.
Това беше урок по топография, преподаден от Емилиен.
Да потанцуваме.
Ах, каква двойка става от нас. Пламък и лед!
Моята безпринципност и твоят професионализъм.
Щяхме да сме най-страшната двойка на съвременността.
Щях да съм Клайд, а ти моята Бони.
Танцуваме или се целуваме? - И едното, и другото.
Иначе ще помисля, че играеш двойна игра.
Не са ли те учили да чукаш, преди да влезеш?
Извинявай, шефе, виж какво падна върху колата ни от небето.
Пазачът от Марсилия. - Не съм пазач, а инспектор.
А след този случай и повече. Горе ръцете, всички сте арестувани!
Какъв храбрец! Тръгнал с пистолетчето си сам да арестува престъпник №1.
Убиеца от Фландрия, Чудовището на Белгия!
Предупреждавам ви, къщата е обкръжена. - Наистина ли?
Да, бе! Подкрепление! Армада!
Чувам как кръжат хеликоптерите над къщата.
Те ще бъдат тук всеки момент. - Чудесно. Ще почакаме.
Ще ти покажа с какво ще ги посрещнем.
Сега ще платиш, че попречи на белгиеца. - Дай ми го. Мечтала съм си за това.
Развали ми кефа. Твой е. Нека е подарък за обучението.
Няма подарък, който би ме зарадвал повече.
Чуйте, госпожице... - Госпожо!
В живота си не съм ударил жена, а владея и джудо.
Японска хватка.
Добре, ще се бием, но честно. - Само си отворете и двете очи.
За това не се вълнувайте. - Не мога да не се вълнувам за теб.
Познавате ли ме? - А ти как мислиш?
Хватката ми е непозната, но явно е болезнена.
Ако скоро не дойде подкрепление, топографът ще пострада.
Харесва ли ви приятелката ми? - Не е моят тип.
Ако бях блондинка, щях ли да ти харесам? - Петра...
Казах, че я познавам. - Боже, най-накрая се сети!
Виж ти, Жилбер и оркестърът му!
Шефе, вратата може да е отворена. - А на звънеца няма ли да звъннеш?
Успехът на такива операции е в пълната внезапност.
А благодарение на този чуден катапулт ще прелетим през стената и...
А това беше шведско хвърляне.
Сега да изпълним смъртната присъда. Ще го застреляме.
Имам нож на десния крак. Вземи ме за заложница.
Как?
Обръщаш се и ме вземаш. - Тук, пред всички?
Вземаш ме за заложница.
Той извади нож! - Откъде го е взел?
Претърсих го целия. - Никой да не мърда, иначе ще я убия!
Никой да не мърда! Не се бой, скъпа, ще се справя.
Кажи какво искаш и ще го получиш.
Шефе, не е ли опасно? Можете ли го?
Ален, не знаете ли, аз съм спортист.
Бях финалист на скокове от трамплин в юношеска възраст.
Юношеска група - това е в детството.
Трамплинът е като колелото, не се забравя. Тръгвай!
Предателска техника. Ален, вижте какво се е случило.
Кой номер сте шефе. - Не зная, вижте последния ред.
Сигурно някой контакт е изключил.
Намерих го! Сега ще го оправя, шефе. - Добре.
Напред! По-бързо! - Имаме гости.
Какво ще правим, шефе? - Ще воюваме!
Искате да ме хванете! Опитайте! Ще трябва да се поизпотите!
Добре, че останах в таксито.
Аз съм №1, ясно ли ви е? Не само в Белгия.
Аз съм престъпник №1 в целия свят! И френските ченгета няма да ме уплашат.
Хайде, хванете ме, де! Сега ще ви покажа на вас.
Край, свършиха.
Значи няма да те уплаша?
Френското ченге ще уплаши всекиго!
То може да уплаши не само престъпник №1, но и номер 2.
Изобщо цялата аритметика.
Даниел, помощ! - Бих се изненадал, ако ме забравеше.
И кой сега е номер едно, а?
Да падна толкова бързо? Отивам да взема нещо по-сериозно.
Той е луд! Какви ги върши?
Вижте какво намерих!
Такова съм виждал само на снимка. Контакт.
Мястото му е в лудницата.
Сега ще очистя терена от разбойниците.
Помощ!
Като след бомбардировка.
Ясно. С жълтия цвят е по-добре.
Скъпа, като си помисля, че не те познах и едва не те ударих...
Не се притеснявай. Нямаше да ти остана длъжна.
Май ще трябва бързо да ви откарам вкъщи.
Знаете ли, не одобрявам поведението ви. - И аз вашето.
И не само аз.
Може ли да поговоря с началството? - Извинете.
Какъв чин имате? - Майор.
Само? А аз помислих, че сте генерал, дори повече.
Явно някой ви пречи да се издигнете. Мога да ви помогна.
Имам връзки във висшите кръгове. Купувал съм оръжие за тях
и сега могат да ми върнат услугата. Нали, майоре?
Защо не. Да поговорим в колата. - С удоволствие.
Хванете го!
Какво правите? Пуснете ме! Правите грешка! Майоре!
Младежо, държахте се достойно. - Благодаря, но Емилиен свърши всичко.
Аз само карах таксито. Между другото броячът работи от вчера.
Не разбирам, знаехте ли, че белгиецът ще нападне банката?
Интересуваха ни сейфовете, които законът ни забраняваше да отворим.
Възползвахме се от случая и ги отворихме.
А понеже него го чакат сто години затвор, нищо не се променя.
Как разбрахте, че ще избяга? - Беше ясно, защото го пазехте вие.
Излиза, че без да знам, съм участвал в успешна операция.
Да, и беше неповторим.
Как е Жилбер? Има ли новини? - Жилбер...
Натъпкахме го с приспивателни.
Хайде, момчета, ще ги размажем! Играйте!
Разкъсайте ги! - Вашият комисар е в отлична форма.
Успокоявахме без ефект. Ще го пратим на маратон до Ню Йорк,
но и това едва ли ще го успокои.
Откъде намериха такива нескопосници? Къде си тръгнал?
Да не си дошъл тук да играеш на карти! Ето виж!
Нищо ли не можете? Вижте!
Трябва да усещаш топката!
Гол! Гол!
Какъв идиот!
Субтитри и превод: Zaza14
http://subs.sab.bz