Субтитри , благодарение на Анонимч0мен (направени за 6 часа)
Ледена епоха 3: Зората на динозаврите
Случва се!
Чакайте ме.
- Бебето идва! - Внимавай!
- Ще имам бебе! - Код синьо.
Бебето идва, бебето идва, ето ме Ели!
Хващаме го!
Ели! Ели! Ели, къде си?
- Къде съм аз? - Мани?
Казах ти ,че само леко ритна.
Лау, Лау, ух... Еха!
О,как уплаши твоето тате.
Тате се притеснил, тате паднал по склон и правил: бум, бум, бум...
Глупав тате...!
Съжалявам,фалшива тревога ...само е ритнал.
- А искаш ли и аз да те ритна? - Трета фалшива тревога за тази седмица.
Добре , шоуто свърши хайде.
О! Виждам , че още някой скоро ще ражда.
о, аз не съм бременна!
Жалко , щеше да бъдеш чудесна майка.
Мани, знам че се вълнуваш и аз се вълнувам,
но вече малко се забравяш.
Добре, добре... Боже! Говориш ми като Диего.
Изчакай малко, къде е Диего?
Уху! Купитата ми парят , бейби направо горят!
А само как припкат... яж ми пушекът, динго!
- Сега? Уф? - Леко.
- Да не стреснеш , бебето. - Бебето е добре.
Притеснявам се за стреснатият му баща.
Чакай, чакай не надничай.
Площадка за детето ни.
Това е... невероятно.
- О, Мани! - Сам го направих. Нашето семейство.
- Защо мен ме няма там. - Може да дойдеш при нашата.
- Пасвате си идеално. - Мерси.
Разбира се още не е завършена, има да се управя тук-там.
Не мога да повярвам... Искаш да обезопасиш природата.
Да обезопася природата? Я стига! Говориш глупости!
Мани, това е светът, където нашето бебе ще порастне, не можеш да го промениш.
Разбира се , че мога аз съм най-голямото животно.
Добре голям тате, нямам търпение да те видя , когато стане тинейджър.
Хайде Сид, не искам да пипаш нищичко.
Това място е за деца... Ти дете ли си?
Не ми отговаряй.
Диего! Ето те, ще изпуснеш изненадата!
Добре, Добре, ще я видя после.
Добре, до-скоро.
Мани? Мисля, че нещо притеснява Диего.
- Не, всичко си му е наред. - Поговори с него.
Мъжете не си говорят за разни проблеми.
Просто... се удряме по раменете.
- Това е глупаво! - За жена.
За мъжа това е като шест месечна терапия.
Добре, добре, отивам.
Ей.
- Защо го направи? - Де да знам.
Я слушай... Ели мисли че нещо те притеснява.
- Аз и казах... - Всъщност, тъкмо си мислех...
че скоро няма да е зле да...
Добре, значи ще и кажа че си добре...и ти няма нищо
Слушай... защо да се залъгваме Губя Инстинкта си.
Не съм роден за деца и родителски грижи.
Какви ги говориш?
Да имаш семейство е голямо нещо ...и се радвам за теб, но...
Твой дълг е, не мой.
- Не искаш да се занимаваш с детето ми? - Не, не, разбра ме погрешно...
Не, върви... Намери си приключения, Господин Приключенски.
И гледай скучния ми семеен живот
да не те одари на излизане.
Не трябва ли Ели да е жената с хормоналните проблеми?
Мани чакай, никой няма да си ходи.
Е какво?
За това мъжете не трябва си говорят.
- Защо? Какво стана? - Диего си тръгва.
Уоу, уоу,! Най-страхотния момент в живота ни.
- Ще си имаме бебе! - Не Сид, те ще си имат бебе.
Да , но ние сме стадо..семейство.
Виж, нещата се промениха Сид, Мани си има други приоритети.
Виж Сид, поживяхме си добре, но е време... да се разделим.
- Значи ще сме само двамата. - Не Сид... не сме си двамата.
Краш и Еди ли идват с нас?
Само Краш?
Само Еди?
Сбогом , Сид.
Добре, успокой се, успокой се... Лесно намирам приятели.
Това го мога най-добре, то е в сърцето ми.
Хей! "Мис амигос... Ке паса?"
Е, поне още съм си хубавец.
О супер!
Има ли някой? Кажете?
Eхо?
О горкичките, знам какво е да ви изоставят.
Спокойно, вече не сте самички.
А така, а така, а така, добре.
Ти се грижи за брат си, мама ей сега се връща.
Мама идва, бебчо!
Хванах те!
Аз какво ви казах бе деца?!
Благодаря, благодаря, благодаря.
Това беше непослушно, ... инфаркт щяхте да ми докарате.
О извинявай миличко, просто толкова много ви обичам.
Сега, се запознай с чичо Мани и леля Ели.
- Здрасти! - Здрасти.
Искам да ви представя Елчо, Белчо и Рошлю.
Сид... каквото и да правиш не е добра идея.
- Децата слушат всичко. - Не те на са твой деца, Сид. Връщай ги.
- Ти не ставаш за родител. - Защо не?
Първи признак: Крадеш чужди деца.
Втори признак: Едното от тях щеше да стане на омлет.
Сид, някой сигурно се притеснява и ги търси.
Не, бяха под земята в леда.
Ако не бях аз щяха да са... мъртви
Сид, знам какво преживяваш. Ти също ще си имаш семейство някой ден.
Ще срещнеш добро момиче, което не подбира много...
няма претенции, и обоняние...
- Мани иска да каже... - О , разбирам! Ще ги върна.
Вие искате да имате семейство а аз да съм сам. Сам самичък.
Крепост на усамотението...
в леда... завинаги.
Най-самотният, самотен, самотник.
- И прекалено самотен. - Именно!
- Сид, чакай! - Не, не, не, остави го...
след малко ще се върне... това е едно от предимствата му.
Защо да ви връщам? Аз обичам децата.
Аз съм отговорен, грижовен.
Вие какво мислите?
Знам , че и вие го мислите.
О, не, не, не плачете! Ще намеря сухо местенце...
Сега ще ви избърша.
О не... Да си родител е тежка работа.
Май не съм готов още.
- Мама! - Мама!
Аз съм майка.
Къде е мама?
Тука съм!
А така, измих ти сладкото лице.
Взех го, взех го!
Хей! Без хапане!
Съжалявам! Съжалявам! Спрете, спрете! Не плачкайте!
Може би сте гладни? Кажете гладни ли сте. Ей сега ще донеса.
Мислих , че си женско бе!
Съжалявам, ама не можете да влезете тук. Мани каза , че е само за деца.
Я чакай... ама вие сте деца!
Ей да не счупите нещо!
Ленивеца каза , че площадката е отворена.
Ей, чакайте, тука не е за всеки!
О, не, не, не, не пипай това!
- На кого са тези? - Няма значение! Забавни са!
- Полекичка. - Мамо, той не ми дава.
- няма ли да направиш нещо? - Що? Мойто си го взе първо.
- Не е! - Лъжльо!
- Не е! - Лъжец лъжец, виси на конец.
- Какъв ти е проблемът? - Аз съм самотна майка с три деца.
Имай малко състрадание.
Не, не, не!
Не, не, спри!
- Роналд! - Загазих!
Не, недей, спри!
- Дръж се малък Джони! - Упи... твам се!
Експертите казват да оставяме децата да ядат това което искат.
Мислиш ли ,че глезените са ми дебели?
Дебели? Не разбира се!
Роналд! От къде долетя?
О, не!
Добре, хайде... изплюй го.
Ако, не изплюеш малкия Джони тръгваме веднага от площадката.
Едно... Две... Не ме карай да казвам три.
- Ето го съвсем като нов. - Това не е малкия Джони.
Пак по-добре от нищо , нали.
- Хайде... изплюй камъчето. - Сид.
Здрасти... Здрасти , Мани.
Малък Джони!
О не чакай, чакай! Не!
О, много съжалявам.
- Тук са се размазали. - И ние не участвахме.
Губим форма, брато.
Важното е , че никой не пострада.
Освен малкия и останалите.
и тя.
Аз ти казах да ги върнеш но ти не ме послуша! Виж какво направиха!
Добре признавам имаме проблеми с дисциплината.
Яденето на деца не е въпрос на дисциплина.
- Но той ги изплю! - О това е страхотно! Да му пишем червена точка!
Мястото им не е тука , Сид!
Каквито и да са, където и да си ги намерил... върни ги.
Мани... Няма да оставя тези деца!
Земетресение!
Няма страшно, няма страшно... Мама е тука!
Земетресенията не рушат ли?
- Мислих , че тези са изчезнали? - Е то това тогава е едно разгневено разкопаемо.
Сид!
Вътре, вътре!
Никой да не е мръднал.
Не, не, не, не плачете!
Сид! Просто и ги върни! Тя им е майка!
От де да знам , че са нейни?
Знам , че не искаш , но просто и ги дай! Тя е динозавър!
Но аз дадох цялата си душа и и сърце , за да ги отгледам.
За един ден. Върни и ги, откачалник!
Виж!Тези деца са мой и за това никога няма да ти ги дам!
- Сид! - Сид!
Помощ!
- Бягай! - Ти нямаш ли си друга работа, скокливко?
Сид?
Сид е сигурно там доло.
- Ее... мъртав е. - Много жалко!
- Адски ще ни липсва. - О , не, не бързайте.
Добре, Ели тук ще теглим чертата...Ти Краш и Еди ще се върнете в селото.
- Да , така ще стане. - Ели видя онова нещо.
- Ще бъде много опастно! - Говори ми на хобота!
Страхотно, след като спасим Сид, аз лично ще го убия.
- Първо дамите. - Път на пенсионерите.
- Но първо летящите. - Кой лети?
Сид? Сид!
О не, не... Не, не... Това не е добре!
Ели! Ели, чакай!
Ели, слушай , ако усетиш нещо дори да е ритник трябва да ми кажеш и веднага се махаме.
- Добре. - Трябва ни парола.
Да! Това ще значи че: Бебето идва!
Примерно?: "АА, бебето идва!" Добре ли е?
Не, много е дълго. Трябва ни нещо кратко, като...
- "Праскови" - Праскови?
Обичам праскови, те са сладки закръглени и пухкави също като теб.
- Значи съм закръглена? - Това е хубаво.
Кръглото е сочно.
- И ти ли сънуваш същият сън като мен? - Цял различен свят.
и дори не подозираме.
Бързо!
- Диего! Ти какво правиш тук? - На почивка съм.
Ами търся Сид, какво друго!
- Леле! Колко си грижовен. - Сега не е момента, момчета.
Всяка помощ е добре дошла.
Неминава!
Я ела тука , ето, добро момче, хапни си. Качвам се...
- Откачили? Няма да се качим на това! - Или се качваме на този динозавър или онзи там.
Хайде , който иска да живее... "Яба даба ду"
Нямаш на представа как се "Яба даба дотя"
- Чувствам се толкова... малък. - Представи си.
Всички да се крият!
Пич, страхотен си! Като третият ни брат близнак!
На мен също!
Ще си го вземем ли?
Казвам се Бък, закръглено от Бъкминстър.
Удължено от... Бъ.
Малко тъпи.
Какво търсите тук?
Приятелят ни беше отвлечен от динозавър.
Е... мъртав е. Добре дошли в моя свят, а сега си вървете.
- Приятен път. - Не и без Сид.
Ели чакай... Можеби откаченият отшелник има право.
Мани, стигнахме до тук и ще го намерим.
Намерих следи.
Да вървим.
Ако отидете там ще видите приятеля си... в друг вид.
От къде знаеш, Боже колко е яко.
Майка динозавър носеща три бебета и нещо зелениково пихтиесто.
Ние сме приятели с зелениковото пихтиесто.
- И разбра това от калта? - Не, не точно
видях ги да минават по-рано.
Отиваха към Лавината.
Там си отглеждат малките.За да отидете там трябва да минете през
Джунглата на страданието.
През бездната на смъртта.
През долината Лоу
Добре... Успех с пътуването ти към Хахуландия.
- Ние ще тръгваме. - Лоу, лоу, лоу, лоу.
Да не мислите ,че това е тропически курорт?
Не можеш да спасиш приятеля си... приятел.
Какво ще направиш с тия работи...
когато те срещне звярът?
Аз го наричам... Руди
О , добре хубаво притеснявах се , че ще е
нещо страховито, като "Сомбра" или "Гемидо"
Искаш да кажеш , че има неща по-големи от мама динозавър?
Това нещо тука той ми го дари!
- Яко, подарил ти е превръзката? - Без пари? Това е толкова готино!
Да, може да даде и на нас такова!
Добре дошъл в моя свят.
Надежда всяка оставете , ако ще ме спрете!
Добре де , разбрахме смрът и погром, бля, бля, бля...
Изглежда като Джунгла на Страданието.
- Чакайте... - Защо? Какво има? Праскови?
Какво? Не! Просто... имам усещане.
Ти си гладна, мисля , че е бебето? Ето ти плод!
- Не! Мани! - Не бих го направил на твое място.
Това не ти е детска площадка.
Все едно ще ме стрестне едно обикновенно цвете.
Това беше стрясткащо ли.
- Мани! - Да знаеш, ти си виновен за това.
Я не яж мойте приятели... атака!
Прекали! Ще го изтръгна от корените!
Направи го... и ще се затвори завинаги.
- Какво?! - Добре мамче, не си настъпвай хобота
ще ги извадя преди да са се смели.
Смели?!
Ще бъдат само кокали след три минути... Е може би пет , заради дебелият.
Не съм дебел!
Усещъм гъдел.
Не говори така , когато си притистнат до мен.
- Не точно такъв гъдел! - И аз го усещам.
Помощ! Някой да помогне!
Бък, побързай!
Време е да почнем... "Бък бъркотията"
Ta, кой е дебел?
Не!
- Туристи. - Повръщано от цвете.
- Страхотно! - Страхотно!
Кажи нещо...
Благодаря , че ни спаси.
Бък, помогни ни да намерим зеленото пихтинесто?
- Това не е необходимо. - Необходимо е.
Добре , ще помогна. Но имам правила!
Първо правило: Винаги слушай Бък.
Второ правило: Стой на средата на пътеката.
Правило номер три:
Който има газове, нека бъде последен в колоната.
Хайде приятели, напред.
- Трябва да си прегледам реклавите. - Това е четвърто правило.
А сега да намерим ония приятел.
Няма страшно, не се тревожете, всияко е наред.
Спрете да се люшкате... Малко ми е лошо.
Eто! Пак сме на земята!
Не! Твърде млад съм за да бъда яден!
Ол какви грамадни сополи!
Семейстава са лошо нещо ще се разберем.
Ще ги взема от неделя до понеделник?
Не си свободна?
Няма страшно, мама е добре!
Ако ме изядеш, ще им дадеш лош пример.
Ха! Едно на нула за ленивеца.
Изравнихме резултата.
Мислиш ли , че звяра ще намери Сид? или по-важното? НАС?
Руди? Вие шегувате ли се?
Той е безпощаден, вижда всичко, знае всичко, яде всичко.
Което значи да.
Хей! Махни ми се от пътя, къш!
Познавах го още от дете, разбира се, преди да смени шапките
Значи живееш тук доло сам самичък, без чужда помощ, свикнал без грижи?
Никакви. Невероятно е. Нямаш грижи, нямаш граници.
Това е най-страхотният живот за един егет.
Чуваш ли? Това място е точно като за мен.
Ало? Не, не не мога да говоря сега. Опитвам се да намеря мъртав ленивец
Но...
Знам.Мислят ме за откачен
Добре, ще влизаме в Безната на Смъртта. Там няма обхват.
Да и аз те обичам. Чао, чао, чао...
- Добре, следвайте ме. - Това си ти след три седмици.
Защо и викат Безната на Смъртта?
Има една смрадлива зеленикава слус, но от това всички се разсмиват.
И сега какво?
Мадам...
Чакай! Тя няма да се качва.
Първо правило?
Хайде мамутче... Нали имате слонска памет.
"Винаги слушайте, Бък"
без превод
Чакай!
Джеронимо!
- Eли! Добре ли си? - Трябва да го пробваш!
Добре, хайде сега всички.
Без паника... имаме малко... технически проблеми.
Дръжте се така, момчета.
- Не мога да издържам повече! - Той издиша!
Сега и аз издишах.
- Ей, не умряхме. - Звучиш уникално, Еди.
Аз? Чуй се ти.
Добре, добре... И едно, и две, и...
Полудяхте ли?!
Не е отровен.
Толкова е хубаво!
Спрете да дишате! Всичките!
Какво е първото правило?
Просто се смеят... Какво лошо има в това?
Тези долу , умряха от смях, виж.
Спрете веднага!
Знаете ли кое е най-смешното? Опитваме се да спасим , Сид!
А сега всички ще умрем!
- Аз не харесвам , Сид. - Ми да? Той е идиот, нали!
Не съм се смял така от години!
И щях да те изоставя!
Благодаря ти , Диего.Това беше направо супер!
Престани! Не разбирате ли? Всички ще умрем!
Трябва всичко да свършим ние.
без превод
- Надявам се да не си чула всичко. - Всичко чух.
без превод
-Е да тръгваме. -Не забравяме ли нещо?
Ела, Руди, Руди!
Ето деца... манджа, манджа!
Какво? Не си ядете зеленчуците?
Как ще станете големи, силни динозаври?
Не, не.Те ще стават вегетарианци.
По-здравословно е.Погледни мен. Имам кожа на много по-млад ленивец.
Извинявай... Опитвам се да проведа разговор.
Не, не, не, не, това не е за вас.
Твърде е пухкаво, мекичко и мърда!
А не! Не, не, не, не ние не ядем живи животни.
Небой се! Лети! Свободен си!
Малко нелетящо птиче.
Малка грешка!
Ей... на къде тръгна? Така ли се решават проблеми?
Нищо чудно , че си сама.
О хайде! Сам ли си говоря тука?
Аз ти казах, че са вегетарианци, ти "гррр"
Аз казах , че са вегетарианци ти викаш "гррр"
Е няма никва комуникация... Видя ли? С теб не може да се говори.
От какво се страхуваш? Ти си най-голямото нещо.
Не си ли...?
Те няма да уцелеят, опастно е през деня.
По-лошо е през ноща.
Не и когато водачът им е лунатик.
- Имаш предвид Бък, че е лунатик. - Не , не съм!
- Пълна откачалка. - И краката му смърдят.
- Млъквай! - Ти млъквай!
Ах ти ... гаден...
Удря собственият си крак... Не трябва ли да вървим?
Какво? Да станем среднощна закуска за Руди? Няма начин.
Кракът е прав, ще лагеруваме.
Така, кой е гладен?
- Аз. - Ти не трябва да натрупваш калории.
И така бях притиснат до стената.
Без изход...
На върха на скалата.
Взирайки се в очите на големият бял звяр.
- Убили те? - За жалост, да.
Но оживях.
Не съм се чувствал така жив от както бях тъй близо до смъртта!
Точно преди Руди да ме вкара в стомаха си, аз хванах
онова гадно нещо, което виси накрая на гърлото.
Залюлях се за тая гадост и започнах назад напред,
назад напред, назад напред назад напред, назад напред, назад...
напред, назад, напред и излезнах точно през устата му.
Можех да съм загубил око в този ден но взех... това.
- Зъбът на Руди. - Леле!
Като в поговорката: Око за зъб, нос за брадичка и буза за...
Е стара поговорка. Но тя не е много хубава.
- Хей, ти си супер невестулка. - Мега невестулка.
Ултра невестулка.
Какво? Така е.
Сега нека ви разкажа как подострих един зъб на
един тиранозавър..тиранозавър
Да, учителю!
ЕХо, чакайте достатъчно приказки за една вечер.
Хайде Ели, трябва да почиваш.
- Душата на компанията. - Добре вие си дремнете.
- Аз ще пазя. - Не се тревожи Бък, ние ще пазим.
- Сега е време за опосома. - Да!
Ноща е наша, бейби.
Лека нощ, Руди.
Чакай, чакай ами аз?
Стискайте, деца! Утре също е ден,
тършуване, ловуване...
Зарязах приятели. Които сигурно изобщо не им липсвам.
Ех ти си мека душа, да знаеш!
Мани?
Краш? Еди?
Мани?
Какво става? Добре ли си?
Извинявай, исках само да си в безепостаност
а сега си в най-опастното място на света.
Хей... Не си виновен ти това зависи от нас, трябва да намерим , Сид.
Да, но ако бях по-голям приятел с него...
- Нямаше да сме тук. - По-добър приятел?
По-добър приятел от това...
да рискува живота си, жена си... бебето си , за да спасиш своя приятел.
Не става за баща , но е страхотен приятел.
Всички да спрат!
Надушвам нещо...
Мирише на дравник прасе самотник.
Но слято с миризмата на скунксуве.
Това е Сид.
Приятели, ние сме на местопрестъплението.
парченце косъм...
Кокъл и стръкче... О не! О не!
Броколи!
Ето моята версия:
Динозаварър напада Сид.Сид се отбранява с стръкче броколи...
и прави динозавъра на пух и прах.
Ти добре ли си? Сид не е войнствен.
- Нито координиран. - Да...И къде е динозавърът?
Добре, добре, имаш право.
Версия втора:
Сид яде броколи, и динозавърът изяжда Сид...
и прави брокулите на пух и прах...
Кога точно си откачил?
Преди три месеца... събудих се с една боровинка.
Грозна боровинка.
Но я обичах.
Бък, мисля , че си пропуснал една следичка.
Е, приятелят ви може да е жив, но не за дълго.
Руди, наближава.
Почти познахте... Блатото Разруха
Или каквото е останало.
Вървим към Лавините.
- Какъв е този звук? - Вятъра...
- той ни казва нещо. - Какво казва?
Незнам момчета, не говоря вятърски език
- Ели... - Добре съм, не се тревожи за мен.
Просто отивам на по...
Ели!
- Мани! - Отиди отсреща!
Ели!
- Ели! Къдеи си? - Всичко е наред... тук горе съм.
Дръж се Ели, сега идваме.
Чакай! Ленивец зад борда!
Чакай! Тайм аут...
Почивка.Финиш.Много бързи станахте.
Не е чак толкова зле тука де... Хубаво време, добри съседи...
Здравей , съседе.
- Руди! - Руди?
- Не съм чувал такъв динозавър преди. - Това е Сид!
- Трябва да сме бързи. - Мани!
- Портокали. - Портокали?
- Винаги е гладна... - Ананаси?
- Грейпфурт... маслини? - Поръчва ти плодов коктейл.
Хайде Ели, мисли!... Праскови!
Праскови? Праскови!
- Бебето идва, сега! Ура! - Това не е добре.
Бебето идва! Чухте ли това?
Защото на мен понякога ми се причува, но май този път е истина!
- Не можеш ли да постискаш, Ели. - Някой да го удари вместо мен?
Готово, сестро.
- Не може от там, идваме... - Има само един начин...
Вие елате с мен, Мани, грижи се за Ели докато се върнем.
Какво?! Не може да си тръгнете сега... Тя е излязла от пътя!
Според правило номер три?
Правило номер две...
може да игнорираш женска или евентуално малко кученце
знаеш , че правилата се състават в движение
- Да, да, но това е... ти трябва да... - Мани всичко е наред.
Ще ти пазя гърба.
Това вече е нещо... Хайде, момчета.
- Грижи се за сестра ни, господинчо. - Да не пострадаш.
Какво е това да ми пази гърба? По-добре да ме пази от пред! Там са по важните неща! Нали момчета?
Ние тръгваме.
Добре, спокойно, спокойно... татко, татко идва.
Признавам си , миличко страхотен момент избра.
Махай се, махай се, къш! Опастност, опастност!
Спокойно, просто лава.
Вряща, вряща лава.
- Момчета, готови ли сте за приключение? - Да, сър!
- За опастности? - Да, сър!
- За смъртта? - Ще повториш ли въпроса?
А така, хайде.
- Летял ли си на такова преди? - Не, за първи път ми е!
- Ето я! - Ели!
Мани!
- Трябва да стигна до нея! - Слушай... аз ще пазя Ели.
- Ти спри онези там. - Но...
Мани... Ако я достигнат ще е твърде късно. Имай ми доверие.
Добре, да действаме.
Уху! Лапите ми парят бейби, направо горят!
Я виж как припкат... припкат, припкат...
Извинявай, припко... Тука раждаме.
- О, извинявай... добре ли си? - Дали съм добре?
- Ти знаеш ли нещо за ражданията? - Не, не много, но...
Мани идва.
Диего, страх ме е, ще ми подадеш ли лапа?
Да, разбира се... не усещаш ли болката.
- Това е само контракция. - НЕ! ААХХ!
- Виж, той е там. - Роджард.
- Не, Сид. - Именно... Роджард.
Предлагам първо да вземем Сид, и да се върнем за Роджард?
O! Няма значение!
Бък...
Не, не!Чакай!Сид е на там!
Кажи го на тях!
Я мрете откачалки!
Не се притеснявай бебето е добре.
Всичко ще е наред... извини ме.
- Просто дишай. - Диего!
Дишай, това е най-важното!
Наберете амуниции.
- На три часа! - Огън!
- Това е страхотно! - Да невероятно!
- Още атака! - Аста ла виста, пиле!
Да вземем ленивеца.
SOS, SOS, SOS! Губим височина!
Дръжте тези!
без превод
Събуди се бе? Хайде бе!
Това е краят на Сид... ленивеца.
- Не Сид, то съм аз. - И аз.
- Не искам да всявам паника...
Ама кой управлява това?!
Не, не, не, чакай, чакай, мойте деца!
Не можахме да се сбогуваме.
- Ще се справиш, напъни, напъни! - Не става!
Само още едно напъване.
Нямаш представа какво ми е в момента.
Добре, нека опитаме заедно.
Повече ми харесвахте като бяхте изчезнали.
Трудно е!
Мани, хайде приятел ще се роди всеки момент.
Невероятна е.
Мисля да я кръстим... Ели.
Малката Ели.
- Имам по-добра идея: Прасковка. - Прасковка?
Защо не? Тя е сладка, закръглена и толкова пухкава.
Прасковка?
Харесва ми.
Видях те мъжаго.
Не, не единият динозавър ми бръкна в окото и.
Добре де да не съм от дърво.
Пази се, кацаме...
Това е Сид!
- О!Той е момче. - Това и е опашката.
Момиче е... Момиче е...
Чичо Сид ще те вземе.О колко си хубава!
Красива точно като майка си за щастие.
Не, не Мани ти си красив, но отвътре.
- Радвам се, че се върна Сид. - Не мислих, че ще го кажа, но...
липсваше ми, приятел.
Ако тук бяха и мойте деца... можеше да сте приятели.
Ели!
- Обещах си тържествено да не плача. - Аз не съм.
Бях позабравил какво нещо е семейството. Ти какво ще кажеш?
мислиш ли да имаш деца?
Добре приятели, да ви върнем у дома.
Това е то приятели... точно от където дойдохте.
Беше забавно.Може да го повторим някой път
Не съм много сигурна.
без превод
Е добре, Бък май спира до тук.
- Нямаше да се справим без теб. - Очевидно... но все пак ми беше...
Има нещо отзад, нали?
Добрутро, Руди.
Ела на там гигантско изкопаемо!
Търсиш ли нещо?
Защо не дойдеш да го вземеш? Към пещерата, бързо!
- Устани с бебето. - Ще се оправим, върви.
Шубе!
Пак ти гониш!
Къш, къш, хайде изчезвайте!
- Диего! - Дръж това!
Едно горе, после стягам, после доло, после пускам.
Приятели... одръпнете се.
Да имаш повече късмет следващият път... Няма да го издържи дълго. Бягайте!
Чакайте ме!
Покажи му, мама-зила!
Елата пиленца, слушайте ме сега: вие вече сте си у дома.
И съм сигурен, че ще станете гигантски, ужасяващи чудовища.
Точно като майка ви.
Мамо... грижи се добре за децата си.
- Беше добър родител, Сид. - Мерси.
- Ще ме вземеш ли за бавачка? - Никакъв шанс.
- Хайде бе не взимам скъпо. - Добре.Ще си помисля.
- Да! - Няма да стане.
- Нямаго... и какво ще правя без него? - Лесно е, ела с нас.
Къде... там горе ли?
Никога не съм мислил да се връщам... там
от толкова време съм тук доло, че вече е горе за мен.
- Не съм сигурен, че ще се впиша в пейзажа. - Я стига!
Виж ни... нас да ти приличаме на нормално стадо?
Сбогом, приятел.
Това не е за нас... Хайде Прасковке.
Той е жив.
Бък?
Аз... трябва да...
Да.
Помисли, все някой трябва да ги удържа тия.
- Грижи се, Тигре. - Винаги слушай, Бък.
- Добре ли са всички? - Къде е Бък?
Не се бой... Той е там, където трябва да бъде.
- А ще се справи ли сам? - Шегуваш ли се?
Нищо не може да го убие... За Руди съм по-загрижен.
Знам, че това всичко със семейството не е точно за теб, но...
каквото и да решиш...
Няма да ви изоставя... Приключението е тук.
Но аз си бях приготвил реч! Репетирах я дори!
Как да ти покажа, че съм...? Силен и чувствителен?
Строг, но справедлив!
Благодаря.
Аа, порастват толкова бързо!
Да, като мойте деца. Все едно се родиха вчера
- а вече ги няма. - Така беше, Сид.
Ето чака ни много работа.
Това е сняг, миличка... Добре дошла в Ледената Епоха.