Здравей, мамо. - Ти дойде, така се радвам.
Липсваше ни, всички са тук, влизай.
Чакай, ти ела с мен. - Къде отиваме? - Ще видиш.
Не мога да повярвам, че го правя. Какво му имаше на вида ми преди?
Изглеждаше като момче, не като жена. Ще се радваш като видиш братовчед ми.
Недей да ме сватосваш. - Алехандро е готин. Тъкмо пристига.
Сводничиш за зелена карта на братовчед? - Той е от Флорида...
И ти не би останала там. Вярвай ми - Ти си извратена.
Гладна съм, приключихме ли тук? - Предполагам.
Ама ти си имала цици? Опитваш да ме засенчиш на моето парти.
Здравейте, момчета. - Как си?
Приятелката ми, Анди. - Приятно ми е. - И на мен.
Аз ще поседна. Поговорете си. - Ще потанцуваме ли? - Добре.
Хайде.
Здрасти, мога ли да заема гаджето ти? - Той не ми е гадже.
Не се притеснявай. Само за танци го искам.
Анди, ела тук. - Трябва да си чакаш реда.
Не мога. - Не знаех, че танцуваш салса.
Много неща не знаеш за мен. - Изненадана съм, толкова си приказлив.
Хайде.
К'во става тук?
Андреа, беше... Емоционално. Трябва да го направим отново.
Благодаря, голям си чаровник. - Благодаря.
Много се забавлявах. - И аз. Не казвай на мъжа си. - Чао.
Здрасти.
Бог ли чувам?
Ще ми помогнеш ли с тези лампички?
Софи, как си, момиче?
Много неща показваш, щом се отпуснеш. - Благодаря. И не си никак зле.
Благодаря. Лосчо, помогни с лампите, че мама ще ме убие. Побързай.
Побързай. - Идвам де.
Софи, аз ще го направя. Не ми благодари.
Много е високо. - Не чак толкова.
Напротив.
Всичко е наред. - Добре, момиче-катерач.
Не знам как ще прозвучи, но..
Важното е, че аз...
...наистина се радвам, че дойде в "ШИМ".
Справяше се добре и без мен.
Всъщност, мен ме учеха да танцувам, още преди да проходя.
Винаги правя каквото искат те, не мога да бъда себе си.
Но откакто се появи ти, намерих собственото си "Аз".
Как прозвуча само...
Разбирам те.
Мама все ми повтаряше да бъда себе си.
Звучеше ми странно като малка. Как бих могла да бъда друга, нали?
Сигурно много ти липсва. - Да.
Когато се разболя от рак, замята под краката ми сякаш пропадна.
Оттогава все бягам, но не намирам път назад.
Може да не трябва да се връщаш назад.
Може би... Трябва да си точно тук.
Голям танцьор си в нета! Майтапиш ли се с нас?
Стига, момчета. Просто се прибирам у дома.
Много забавно си го направил? - Тък, беше шега.
Да се мотаеш с Ди, не те прави способен. Тя не знае какво е нужно.
Нищо не знаеш за нея. - Вече я защитаваш?
Да, ще се срещнем в "На улицата". - В "На улицата"?
В момента си там.
Ако не искаш още от това, стой далече от "На улицата".
Разкарайте този боклук!
Хайде, ставай.
Сега смешни ли сме, клоун такъв?
Здрасти.
Чейс, какво става? - Здрасти.
Как си? Всичко наред ли е?
Да, не съм бил по-добре.
Какво се е случило? - Нищо. Трябва да влизам в клас.
Не е нищо! Кой го направи?
Забрави това. Просто забрави.
Знае ли някой, кой е отговорен за това?
Тази школа няма да се свързва с подобно състезание.
И всяко участие на наш възпитаник в "На улицата", ще води до изключване.
Очаквам всеки да ми каже какво знае. Разчистете тук.
Не мога да повярвам. - Сега Колинс ни диша във врата.
Всичко бе разхвърляно по пода - Сега и ние ли трябва да откачим?
Лоша работа. - Прецакани сме.
Какво ще правим? - Могат да ни изключат.
Татко ще ме убия, ако ме изключат.
Здравейте, момчета.
Нещата доста загрубяха. Много съжалявам, че ви забърках в това.
Не говори така, Анди. - Рискувах всичко важно за вас.
Не е честно. - Заедно сме в това.
Да. - Не, всичко приключи.
Бандата ни се разпадна. Не знам какво още мислите.
Анди Уест, директор Колинс те вика.
Връзката ти с това състезание, излага школата и възпитаниците й на риск.
Стигна се и до вандалщина в студиото.
Не беше точно така.
Исках да те обуча. Да те превърна в танцьорка, каквато би могла да бъдеш.
Но сгреших. Не мога нищо да направя, щом не оценяваш какъв шанс получи.
Разбирам.
Знаете ли...
Наистина се постарах.
Не съм приключил.
Участваше ли друг от школата? - Не.
Не, само аз. - Тогава нямам избор. Изключвам те.
Но аз... - Съжалявам. Това е. Край. Напусни.
Анди.
Навсякъде те търсим. Какво ще правим?
Приключи. Всичко приключи.
Ясно е, че не ни е било писано...
Анди... Не прави това.
Моля те, остави нещата така.
Станал си голямо момче. - Да.
Обадиха се от школата. - Обещах да е различно, но...
Знам какво е станало. Стига извинения. До гуша ми дойдоха.
Отиваш при леля си в Тексас. Решението ми е окончателно.
Идеята беше моя. - Каква идея?
Да се състезаваме в "На улицата". Ако ще наказваш някого, накажи мен.
Не ставай смешен. Няма да те изключа. Как би изглеждало отстрани?!
Няма да прехвърлиш вината на нея.
Не биваше да я приемам. Нямаше да имаме полза от нея.
Не е нужна полза. Анди танцува, защото й харесва, това трябва да правим и ние.
Виж, чака ме много работа, също и теб. Решението ми за Анди е окончателно.
Въпросът е приключен.
"В живота усложнен, би било всичко лесно...,"
"ако думи правилни намерим и си кажем."
"И всичко ще оправиш, до нея щом стоиш в моментите й трудни."
"Таз песен караш ме да ти запея."
"Светлина си в мрака мой..."
"Любовта криле ми дава..."
"Таз песен караш ме да ти запея."
"Тази вечер, 8-ми за "На улицата" се готви."
"Това е новата ни сграда."
"Тази вечер, 8-ми за "На улицата" се готви."
Здравейте, Анди тук ли е? - Анди?!
Теб търсят.
Какво правите тук? - Анди, да вървим. 8-ми, "На улицата"
Нуждаем се от теб. - Ами събирането на средства?
Могат да ви изключат. - Забрави го. Не искаме школата да се мести.
Време е да отстояваме позицията си, Анди, също като теб.
И ако "ШИМ" не те иска... - И ние не те искаме.
Какви ги дрънкаш? Искаме Анди, нали? - Да.
Ти беше с нас и пое нашата вина.
Затова сме тук, Анди. Много грешки направихме, време е да ги поправим.
Можем да стигнем до края. Ако не опитаме, само губим.
Не мога. - Защо?
Обещах на Сара да си опаковам багажа. - Анди.
Може ли да поговорим? - Да, веднага се връщам.
Обещах на майка ти да се грижа за теб и искам да го спазя. - Знам.
Разбирам каква глупава бунтарка съм.
Много ми напомняш за майка си. Имаш нейната страст.
Беше чудесна приятелка, Анди. Точно каквато си ти за тях.
Сякаш най-сетне намерих мястото си.
Открих хора, които повярваха в мен. - И аз вярвам в теб.
Виждам промяна у теб, Анди.
Трябва да отидеш с тях.
Наистина ли?
И майка ти би го искала.
Да го направим.
О, да!
Как е тайфата?
Очакваме с нетърпение началото на най-великото състезание: "На улицата"!
- Намали малко. - По-бързо. По-бързо. Обичам Америка.
"Чакай малко, май видях нещо секси и горещо."
"Че поличката оскъдна гали тялото ти нежно, мозъка ми се топи като малко късче снежно."
"Вече без дрехи те виждам дори, теб само следват пак моите очи."
"Моя ще бъдеш довечера, знай. Две стъпки, хайде. До теб съм и край."
DJ-ят си е на мястото. Готови ли са всички за шоуто?
Я погледни това?
Коя част от "Не си за тук", не разбра? - Я се успокой. Правим като всеки друг.
Вървете си вкъщи. Не сте поканени. Състезанието е само за местните.
Освен това, смешното ви кълчене не е никаква конкуренция.
От пет години правите движенията, които ние правим цял живот.
Между другото, харесах апартамента ти, но вони по-лошо от рибар.
Ще те пребия...
Не можеш даже да се биеш...
Ще ми кажеш ли какво става? - Ще участват в "На улицата".
"На улицата"... Ще спра това. - Чакай.
Винаги казваш, че чрез танца говорим. - Да, но нямам предвид...
Тези хора най-сетне проговориха. - Не искам да участват в нещо незаконно.
Има причина да са там, а не тук.
Вгледай се в себе си. Ще се изненадаш. - А ти си?
Робърт Алекзандър III, викай ми Лосчо. Танцувам с бандата. - Ти танцуваш?
И още как. Ще те заведа при тях. - Добре, Просчо, да вървим.
Лосчо. - Все тая. - Чакайте, идвам с вас.
Настъпи този дълго очакван момент. Представям ви великата петорка.
"410".
"Хей, дребен, какво става? Хей, дребен, какво става?"
"Приятел, какво искаш?"
"Хей, бейби, имам нещо ценно, за настроението никак не е вредно."
"Две стъпки и кълбо назад, пристига той със флаг развят."
"Хей, бейби, имам нещо ценно, за настроението никак не е вредно."
"Човек, заседнал съм в средата, назад опъвай ти платната."
Свържи се, проследи фалшивата следа, изтрий и после скрий лицето си сама."
"Опитай слушайки да чуеш, какво в хип-хопа липсва ни сега."
"Далече в щат Атланта, отгледан бе добре, но пътя до затвора за нула време взе."
"От никого харесван, но хапан от мнозина, настъпван и измамван от хорската лъжа."
"На майка си кажи, че ще се татуирам."
"Давайте."
"Добър ден, красива Миси. Плъзни се тук със нас."
"Скачай, завърти се и се превърти, номера отново бързо повтори."
Е за т'ва говоря! Аплодирайте "410"!
Най-великата банда? Не вярвате ли? Те ще ви размажат.
Добре, слушайте.
Какво става, Ди?
Този клуб е за братята от квартала. Вървете си вкъщи, загубеняци.
Сега какво, Ди?
Вижте... Тук сме, защото...
Добре, добре.
Някой от вас мислят, че не сме за тук. - Какви ги върши тя.
Неудачници.
Добре, добре, добре... Нека ви кажа нещо.
"На улицата" трябваше да събира различните хора заедно.
Наричаме го битка, а за какво се бием? Всички сме тук за едно нещо. Танците.
Нали?
"На улицата" е нещо повече от принадлежност и сила.
Трябва да изкарва нещо ново на сцената.
Не бива да гледаме от кой квартал, или училище идваме.
"На улицата" не показва какво можеш, а как го използваш. Това е хубавото.
Да!
Щом "410" се страхуват да излязат срещу нас, майната им.
Ще танцуваме нашия танц там, където всичко започна - на улицата.
Дай да измислим нещо за музика. - Ето. - Уха.
"От мъртъвците можем да те върнем. От мъртъвците можем да те върнем."
"Посрещнете новия ритъм."
"Шум тук вдигни."
"Ще говоря с тях. Изровени ще видя. На ДНК-то им аз бързо ще завидя."
"На гаджето кажи си да не гледа. В колата да си трае без вреда."
"Работа със него нямам засега, утре е нощта на нашата годишнина."
"Ако липсвам ти сега, аз пазача ще помоля да не слага ме в леда."
"Другата седмица пак ще се видим."
"Парички в банката тя няма."
"Ходи тя странно и мене все гледа."
"Какво да ми каже? Тя все си повтаря: "Аз спасих това момиче."
"Аз спасих това момиче. Има тя голям късмет в тази бурна нощ зловеща."
Успяхме!
Успяхме, скъпа.
Е...
...това беше различно.
Да, съжалявам за вдървените движение. - Да, май не се вписват много добре.
Не, но ще поработя над това. - Да, но в моята школа. В понеделник.
Господи.
Хей, Лосчо. Да, ти.
Мисля, че си объркал факултета при записването.
Сега, ако ме извините, трябва да обясня нещо на спонсорите. - О, да.
Казах ти, че ще си помогнем взаимно. - Да, да. Все тая.
Все тая.
Лосчо, здравей. - Здравей, Софи. Как си?
Добре, а ти? - Видя ли ни? - Страхотни бяхте.
Какви скокове, завъртания, шапката ми... Беше невероятно.
И аз така мисля.
Анди.
Много сте добри. Гордея се с вас. - Анди, обичаме те.
А каза, че не можем да направим банда. - А ти, че съм малка танцьорка.
Погледни тази тълпа. Ти доведе тези хора тук.
Превод-Смайли и Сейнт http://subs.unacs.bg/