Джак БЛЕК
Майкъл СИРА
ГОДИНА ПЪРВА
Видяхте ли? Мисля, че го улучих.
Доста бързо прасе.
Уловът е общ. Ще го припишем на всички.
Кръстът ме боли. - Уцели Енмеберагеси.
Още от селото това му е на гърба.
Не е моето копие. Моето е с пера... Добре де, и това има.
Моето е. Съжалявам, човече.
Станаха две копия. Удвояваме смъртоносната мощ.
Мерси много. Следващия път не ми спирай хвърлянето.
Какво? Не съм казал... Не беше по моя вина.
Кой въобще застава така пред глиган по време на лов?
Ето те и теб. Май не искаш да те берат, а да те ядат.
Здравей, Марлак.
Оставаме без ягоди за плодовата салата.
Как е? - Ловците се мислят за много печени.
Не мислиш ли, че и брането е предизвикателство?
Трябва да откриеш неизцапани от курешки плодове
и да ги обереш. - Тормозят ли те?
Ако е така, ще ги вкарам в правия път.
Би ли го направил? - Прав си. Ще го преглътнем този път.
Следващия път ще усетят острието на късото ми копие.
Какво се е случило с него? - Модифицирах го.
По-леко е, по-добро е. Инструмент за убийства.
Мая. Ще поговоря с нея.
Сега се връщам. Освен ако не се случи нещо ужасно правилно.
Здравей, Мая. - Здравей, Зед.
Какво да сторя, за да ми станеш жена?
Ти си много специален човек. Страхотна личност си.
Когато родителите ми бяха убити от диви кучета,
ти ми помогна да видя забавното в ситуацията.
"Не, това е коляното ми!" "Махни се!" е викала майка ти.
Караш ме да се смея, но това не е достатъчно.
Старомодна съм и се нуждая от мъж, който да ме защитава.
Като Марлак? - Той е най-добрият ловец в селото.
Спорно е. - Хората гласуваха.
Може да не съм най-страхотният ловец. - Или берач.
Ние нищо друго не вършим тук.
Мога да се грижа за теб. Приличам ли ти на гладуващ?
Как можеш да кажеш не на това?
Изчакай малко да ти подейства.
Със сигурност може да се откаже на такава гледка.
Да се видим по-късно?
Трябва да си мия косата.
Нали я ми миналата година?
Тази вечер ще пируваме.
Мая, това е за теб.
Мерси, Марлак. Още една глиганска глава.
Козината й е друг цвят. - Да, тази е...
Оставих й езика. - Много мило.
Виж го как флиртува с Мая. Въобще не я познава.
Главата не е най-хубавото от глигана.
Задникът е, глупако. Мускулест идиот.
Здравей, Ема.
Дори не знае за съществуването ми.
60 човека сме в селото. Трябва да си много незабележим,
за да не те знаят. Много искам да я оправя.
Не разбирам. Сладка е, но не бих спал с нея.
Тя ти е сестра. Все едно да спиш с майка си.
Беше голяма грешка. Вече знам защо.
Смяташ, че няма да е странно на сутринта, но...
Искаш ли да я впечатлиш? Изиграйте танца на плодовитостта довечера
и после я завлечи в колибата си.
Там е пълна кочина. А ако ми се опъне?
Тупни я по главата. На жените им харесва.
Все още живея с родителите си. Не искам да будуват
заради буйния ми секс. Ще ме хокат на сутринта.
Тя харесва ловци, а не берачи. Иронията е, че и тя е берач.
Самоненавиждащ се берач.
Очевидно е. - Не бих му отдавал толкова значение.
Сега ги моли за някоя цепеница.
Скуанто, престани вече. Имаш цяла гора на разположение.
Защо всички се изхождат зад колибата ми?
Може да греша, но фекалиите наоколо
наторяват земята и омекотяват листата при бърсане.
Не, че не те уважават. Никой не го е споменавал.
Писна ми. Да тръгваме.
Не трябва да се отдалечаваме толкова. - Писна ми да ме вземат за посмешище.
Знаеш ли какво ще сторя? - Ще смениш селото?
Не, ще си сменя главата.
Едва ли е възможно. Тя е прикачена за тялото ти.
Не цялата глава, а съзнанието ми.
Нали не мислиш да опитваш от забранения плод?
Само това ми е в главата.
Това е дървото на познанието за доброто и злото.
Забранено е да го опитваш. - Защо?
Какво толкова ще ни даде този плод? - Става дума за правилата.
Цял живот правим това, което ни казват.
И какво сме постигнали? - На мен ми харесва. Осмисля деня ми.
Зед, спри. Едно парче плод няма да промени живота ти.
А ако плодът е вълшебен и ме направи най-умният човек в селото?
Твърде ниска бариера. - Всички ловци ще трябва
да ми се покланят, а Мая ще е само моя.
В основата на всичко е сексът с Мая? - Чака ме велика съдба
и ще открия каква е тя. - Остави плода. Някой ще ни види.
Ще ни одерат живи и ще ни вържат до някой мравуняк.
Направи го.
Има познавателен вкус. - А да ти бие на забранено?
Определено чувствам нещо. - Какво?
На първо място, по-малко глад, но също така и поумняване.
Чувствам, че все едно знам всичко.
Питай ме нещо. Каквото и да е. Тествай ме.
Къде отива слънцето през нощта.
Следващ въпрос.
Откъде идват бебета? - Следващ въпрос.
На крака ми има змия. - Оформи го като въпрос.
На крака ми има ли змия?
Точно така. - Какво да правя?
Имам много идеи. Идеите бълват една след друга.
Започва да ме души. - Вкарай пръста си в дупката й.
Изяж я, преди тя да е изяла теб. Това ми подсказва новият мозък.
Подготвя се да ме яде. - Бръкни й в очите. Голяма е.
Зед, помогни ми.
Ще си умра девствен. - Изчакай, ще хапна още от плода.
Беше тежък ден.
Животът трябва да предлага нещо повече.
Не бих могъл да понеса повече от това.
Няма начин. Виж ги само.
Като животни са. Много по-добри сме от тях.
По-умен съм и се прицелвам към върха. Ще бъдеш дясната ми ръка.
Виждал съм какво вършиш с нея, така че не.
Не се ли чудиш какво има зад планините?
Няма нищо там.
Светът свършва и всеки го знае. Можеш да паднеш оттам.
А ако не е така? Стомахът ми се обръща от мисълта.
Не съм спрял да мисля, откакто изядох плода.
Защо има плодове? Какво е плодът?
Нещо, което ядем. Защо ядем въобще?
Какво представляваме? За какво ни служат ръцете?
Всичко е толкова чудато.
Като се замислиш, всичко ти изглежда толкова странно.
Защо говоря? Какво е това? Устните ми се движат
и издават звук, а ти ме разбираш?
Главата ми ще се пръсне.
Бръщолевиш, заради плода. Не ми се слуша.
Изглежда страхотно тази вечер.
Направи го. Потанцувай й.
Играят танца на чакала. Не е от най-добрите, които умея.
Шегуваш ли се? Играеш го страхотно.
Хайде, танцувай.
Вживей се.
По главата.
Ще отида да хапна и се връщам.
Баща ти беше страхотен ловец, а ти си като малко момиченце.
Това беше добро.
Енмеберагеси те е видял в градината. - А ако го нарека лъжец?
Видях го да яде от забранения плод.
Това ли било?
Какво става тук? - Ще те убия, докато стоиш там.
Падаща звезда. Невероятно.
Наистина ли изяде плода? - Една хапка. Какво толкова?
Не трябва да ядеш от плода.
Правило номер едно от време оно. Още откакто Костенурката е изплувала
от морето със Земята на гърба си. - Знам, че е забранено,
но са ми мъгляви детайлите защо. - Забраненият плод.
Сторил си единственото нещо, което не е трябвало. Забраненото.
Думата "забранено" носи в себе си известна доза на интерпретация.
Няма такова нещо. Прокълнат си, човече.
Ако останеш, всички ще сме прокълнати. Трябва да си тръгнеш.
Къде да отида? - Не аз ядох от плода.
Ръцете ми са вързани. Знам, че се държа гадно,
но се опитвам да ти помогна. - Усещам ли нотка на завист,
защото вече различавам доброто от злото?
Смяташ, че е лесно да си шаманът на селото
и всяка сутрин да си слагам глиганска глава и кости на лицето?
Познаваме се от толкова време.
Забавляваме се заедно, но не мога... Разбираш ме, нали?
Освен това в момента не съм по-важен и от фекалии.
Току-що облизах три крастави жаби.
Не съм си лягал от 27 изгрева и залеза.
Искам да хапна нещо и да дремна. - Пълни глупости.
Определено сгафи този път.
Здравата. - Смятам, че сторих нещо добро.
Нещо наистина добро.
Би трябвало да го знам, защото познавам доброто и злото.
Знам какво казвам, когато говоря, защото говоря, това, което казвам.
Няма да си тръгна.
По-добре изчезвай.
Преди да си тръгна ще кажа нещо. Знам, че не съм най-великият ловец.
Или берач. - Да, берач. Благодаря.
Животът не може да е само това. Тръгвам си, защото така съм избрал.
Всеки, който иска да ме последва, е добре дошъл.
Не знам къде отивам, но ще ви водя.
Ще осветя тъмнината.
Кой идва с мен?
Някой?
Някой, носещ името Оу?
Явно ще тръгна сам.
Няма да ми е проблем. Дори ще ми е по-добре,
защото втори човек ще ме забави. Ще основа ново племе,
в което забавата и танците ще са 10 пъти повече.
Ще се нарича Мускулестото племе на опасността и превъзходството.
Не сте желани там. Така или иначе, не ви харесвам.
Освен ако някой не си промени мнението.
Тук сме си добре. - Добре, чао.
Не се паникьосвайте.
Не...
Това не било моята къща.
Виждам те.
Махай се, Марлак.
Животински звук ли беше това? - На язовец.
Направо е обидно. Време е да те убия.
Добре, но първо ми кажи кой е зад теб.
Смяташ, че ще се обърна? Ще те изкормя като прасе.
Страхотен удар. Трябваше и Ема да удариш така.
Да го обсъдим по-късно. Да бягаме.
Разбира се.
Речта ми ли те убеди да дойдеш?
Не, пожарът. Изгубих всичко.
Ако можеше да не си тръгваме. Повече няма да видя Ема.
Не е вярно. Ще се върнем. Ловците са идиоти.
Ще са забравили за всичко до час.
Няма ли да го осъзнаеш? Няма как да се върнем.
Всичко е изпепелено. - Като че ли е трудно
да си построиш колиба. Купчина от пръчки и тор.
Ти си такава купчина.
Съжалявам. - Няма проблем.
Нямах това предвид. - Знам, че си ядосан,
но това е чудесна възможност за нас. Изобщо не те ценяха там.
Ти светна всички да пият вода от кратуна.
Дотогава пиеха от ръцете си. - Изглежда по-практично.
Предопределена ни е невероятна съдба.
Дори не знаеш къде сме. Изгубихме се. - Знам къде сме.
Пума. Да не си трепнал.
Какво ще правим? - Не си движи устните.
Правило номер едно: Не демонстрирай страх.
Демонстрираш страх.
Много по-добре. Много добре.
Сега какво? - Имаме две възможности.
Според някои, трябва да бягаме, а според други, да стоим неподвижно.
Ние как ще постъпим?
Аз ще бягам.
Сложи личинки на белезите. Изглеждат дълбоки.
Защото са дълбоки. Затова изглеждат така.
Още си ми ядосан. - Ще ми се да не бях идвал.
Да не беше, ако ще ми цивриш за всяка малка пума, която те нападне.
На какво ти прилича?
Огън ли ще си палиш? - Правя стрели. Ще ни трябват.
Оставаш с мен? - Да.
Моят приятел.
Твърдиш, че докато си вървим, в един момент ще достигнем края на света?
Какво точно ще видим там?
Говориш ми така, сякаш съм някакъв идиот.
Това са основни познания.
Знаех си. - Невероятно е.
Още ли мислиш, че светът просто свършва? Признай си.
Плодовият човек притежава знанието. Внимавай.
Много ли научи, след като яде от плода?
Знам какво ще се случи след 10 минути.
Какво ще правя тогава? - Секс със зебра.
Не е забавно. - Не се шегувам.
Дано си готов да я оправиш.
Хора. Повече от един.
Движат се в тази посока.
Тук има около 1000 отпечатъка.
Очевидно е. - Точно така.
Спрели са тук, за да се изходят. - Не искам...
Двама, може би трима мъже. Дете или дребна жена, може би.
Какво правиш? Не знаеш къде е било.
Знам много добре. - Не го пипай.
Може катерица да го е опикала. - Още е топло, дори горещо в средата.
Яли са ядки, може би дори ябълки.
Какво правиш?
Да, ябълки. - Това с какво ни помага?
Провери дали и те са яли фекалии. Като гледам има доста от тях.
Грешка. Изпражнението е от мечка.
Но какво е това?
Заплювам си я.
Тази вече ще пируваме.
Ще ни трябват остриета за стрелите.
Тук ще намериш смъртта си.
Спокойно. - Няма да отиде много далеч.
Да не би да стреля по кравата ми? - Не.
Да, ние сме ловци.
Той е ловец, а аз изработчик. Направих тези дрипи и стрелите.
Сглобих рафтове за колибата.
Приветствам ви.
Какво правите? - На какво ти прилича? Фермери сме.
Той е фермер, а аз съм пастир. - Не, ти си "духач".
Брат ми Каин, а аз съм Авел. - Не, ти си "духач".
Дори не знам какво значи това. - Идва от духане.
Ти си като едно сукалче. - Разстроен е, защото Господ
гледа с добро око на жертвите ми. - "Господ гледа с добро око..."
Не е ли духач? - Не знам. Току-що го срещнахме.
Защо ги въвличаш в спора ни? Те живеят по дърветата.
Винаги трябва да си по-добър от другите.
Само по-добър от теб.
Да видим колко по-добър си, като те пребия.
Искаш ли да си го получиш? - Да, искам.
Хайде, чакам те. - Спрете.
Този самодоволен задник те обиди и искам да ти се извини.
Не сме се обидили. - Накарай ме.
Момчета, братя сте. Успокойте се
и да погледнем в перспектива...
Ето така се прави.
Има правила, които трябва да бъдат съблюдавани.
Да се намесим? - Нека сами да се разберат.
Спънах се.
Май разрешиха спора.
Какво? - Нищо.
Той е добре. Почива си.
Изтощен е от боя. - Да, така е.
Да го покрием с пръст и слама, за да не изстине, докато се събуди.
Авел, какво правиш с крака ми? Преструваш ли се?
Спри. Той ме души.
Спри, Авел. Искаш да ме удушиш ли?
"Да, Каин." Хайде, престани.
Очевидно е, че това е самозащита.
Какво сторих?
Какво сторих отново?
Защо продължих да го правя?
Момчета, яко сме загазили. - Какво искаш да кажеш с това "ние"?
Не искам да виня никого, но ти го удари.
Не, вие сте двама, а аз сам.
Можеше да ме спрете. - Не знаехме, че ще го убиеш.
Убиец ли ме наричаш? - Така ли казах?
Беше нещастен случай. Нали?
Ти държеше камък и брат ти неколкократно
се удари сам в него, докато накрая умря.
Беше просто лудория. - Двама души се забавляваха.
Единият убива другия...
Ще е най-добре, ако не споменаваме за случая пред никого.
Хората не разбират.
На кого бих казал? - Едва ли някой ще го интересува.
Бих могъл да кажа само на него. - Защо въобще да го споменаваме?
Изглежда на самоубийство. - Викал е за помощ.
Добре.
Харесвам ви, момчета. И то много.
Заповядайте на вечеря вкъщи.
Имаме планове за тогава. - По дяволите.
Заповядайте на вечеря вкъщи!
Ще дойдем.
Кога ще можем да се видим пак?
Само не ме убивай. - Без лудории.
Какво? - Нищо.
За какво служат тези кръгли неща? - Колелата са.
С тях каручката се движи.
Чувствам се като птица.
Давай напред.
Ще повърна.
Какво ви става?
Ще ти подържа косата. - Беше прекалено бързо.
Каин, питам те отново, къде е брат ти Авел?
Не знам. Не съм го виждал.
Момчета, и вие не сте го виждали, нали?
Не го познавам. - Никога...
Не знам за кого говориш. - Как се казва?
Дали не е някъде... - Никого никъде не съм виждал.
Не съм имал честта. Сигурен съм, че е в разцвета на силите си.
Супата е много добра. - Лилит ви е видяла заедно на полето.
Хлябът е много добър.
Наистина ли? Това беше вчера.
Не, днес е било. Правили сте жертвоприношения.
Бил е с Боаз. - Не.
Джапето. - Не.
Енох. Сигурен съм, че е бил Гилгамеш. - Не.
Исмаил? Езидая? - Не.
Дженифър? Сега си спомням. Беше Тишбавен.
Бил си ти и сте спорили за нещо.
Да бъдем честни. Лилит е долна лъжкиня.
Все пак сме братя. Нормално е да се караме.
Кое семейство е перфектно? - Стадото му е в полето.
Достатъчно. Да не съм му гледачка?
Остави ме на мира, татко.
Ще ми се и ти да си мъртъв. Въпреки че Авел не е.
Опасявам се, че най-лошото е сполетяло Авел. Разтревожен съм.
Преспете тук.
Ще спиш с дъщеря ми Лилит.
Няма си съпруг и както казва Господ: "Бъди плодовит и се множи."
Ами аз? - Ще спиш със сина ми.
Мерси, тате. - Ето така.
Множих се с една овца.
Помириши.
Здравей.
Чувстваш ли се плодовита?
Леглото ми е малко, но ще си го поделим. Такава е традицията ни.
Страхотна традиция.
Изненадан съм, че красиво момиче като теб спи само.
Мислех, че мъжете се редят на опашка пред вратата ти.
Не харесвам мъже. - Може би...
още не си срещнала подходящия.
Сваляме дрипите.
Харесвам момичета. - Имаме нещо общо.
Падам си по жени.
Дори не знам какво значи това.
Какво значи? - Харесва ми да правя секс с жени.
Съжалявам, не те слушах. Кръвта ми е в кокалчето.
Беше много добра.
Идва още една. Готов ли си?
Почакай.
Тази имаше изненадващ край.
Браво. - Още една.
Всичко е наред. Искаш ли да видиш един номер?
Налага ли се?
Брат ти Сет е интересна личност.
Знаеш ли, че може да си лапа пениса? - Не знаех.
Целият.
Поспахме добре.
Благодарим за храната и дрехите.
Къде са се запътили всички? - Да търсят брат ти.
Успех. - Какво?
Успех, татко. Наистина се тревожа за него.
Няма ли да дойдеш? - Ще си довърша тежката работа
и после ще се присъединя. - Добре.
Отивам към брега. Трябва да дойдете с мен.
Ще се опитат да ви обвинят за смъртта на Авел.
Защо нас? - Когато го открият,
ще потърсят виновници, а вие сте скитници.
Лесно ще съберат две и две. Спрете с въпросите и да тръгваме.
Каин. След него.
Настигат ни. - Измъкват се.
Дишай ми праха, татко. - Прекалено бързо е.
Дръжте се здраво.
Каин, възмездието ми ще бъде бързо.
Не. Проклет да си, Каин.
Кой е любимецът на Господ сега, татко?
Какви са възможностите за това? Не съм ли късметлия?
Главата ти пуши. - Остана ли ми белег?
Само една розово-червена дупка.
Бретонът ти ще я покрие. - Както и да е.
Не съм виждал по-голямо място.
Нарича се град. Дръжте се нормално.
Поздрави, мореплавателю. - Това не е нормално държание.
Дразнещо е да поздравяваш всеки срещнат.
Това тук е пазарът, а там може да си поръчате мече.
Тук продават страхотни съдове, а хашишът е невероятен.
Да, моля. - Следващата стока е необикновена.
Той е голям и силен. - Това е Марлак.
Не се тревожете. Не се съпротивлява, а се забавлява.
Добре де, може да е малко депресиран.
Мая и Ема.
Зед. - Ема.
Здравей. - Здрасти.
Какво се е случило?
След пожара другите племена ни нападнаха.
Затвориха ни и ни изтъргуваха с лодкарите, които ни докараха тук.
Какво съвпадение да се натъкнем на вас.
Още ли смяташ, че е съвпадение? - А какво е?
Почвам да си мисля, че всичко се случва с причина.
Господ е искал да получа познанието за доброто и злото.
Защо го е искал? - А защо го смятате за мъж?
Не знам как да ти отговоря.
Шегуваш ли се?
Не разбирате ли какво ви говоря? - Защо ще избира теб,
а не някой по-силен, като Марлак? - Защото съм голям тук.
Имаш дебело лице. - Мозъкът ми е голям.
По-умен съм от теб, но не говоря толкова.
Аз съм най-умният в селото. - Аз бях най-умният.
Интересувате ли си от роби? - Да.
Тази изглежда добре. - И малката й приятелка също.
Точно такива ги харесвам. - Раздразнителна е.
Какво трябва да направим, ако ги искаме?
Имате ли пари? - Зависи какво разбираш под пари.
Може би аз ще ви бъда от полза.
Нека се опитам да се договоря с него.
Какво се е случило на челото ти? - Не съм убивал брат си.
Ще ви измъкнем. Вярваш ли ми?
Бих искала. - И това ми стига.
Следващият предмет е с бонус. Получавате две на цената на едно.
Приятна ваканция. - Никога не съм му вярвал.
Защото уби брат си с камък? Имаш страхотни инстинкти.
Ще може ли да си преместиш ръцете? - Да.
Извинявай. - Благодаря ти.
Енмеберагеси, мръдни се малко. Доста сме се свили тук.
Няма проблем. Сега как е?
Искам да знаеш,
че виня себе си за случващото се.
И всички останали те винят. - Стой далеч от жена ми.
Не е възможно, Марлак.
Не е твоя. Не можеш да притежаваш хората.
С изключение на човека, който ни купи.
Край. Ще те убия. - Щял да ме убие.
Само го повтаряш, а нищо не правиш.
Стойте мирно. Не ме карайте да идвам.
Опитай де.
Приберете робите.
Хайде.
Ема, тичай така, все едно те преследва пума.
Елате ми, двамцата.
Бягай.
Сър, да преследваме ли робите?
Оставете ги на пустинята. Няма да отидат далеч.
Сър? - Погрижете се за робите.
Тръгваме за Содом преди зазоряване. - Кои ли са тези?
Имат страхотни шлемове. - Шлемове?
Когато обезглавиха оня, не съм си мислел за шлема му.
Не беше първото, което ми хрумна, но ми мина през главата.
Ако мога да измъкна един, ще го направя.
Сега трябва да помислим за спасението на Мая и Ема.
Как ще ги освободим? Тези са убийци.
Дори убийците трябва да спят.
Добре ми дойде.
Мамка му!
Тръгнали са. - Накъде ще потеглим?
Казаха, че тръгват за Содом. И ние отиваме натам.
Мисля, че имам пясък в задника, но не съм сигурен.
Ще погледна, като стигнем в Содом.
Жертвен огън ли ще палим? - Да, Исак. Господ ми нареди.
Не виждам овце наоколо. - Господ ще ни я осигури, синко.
Някакъв фокус ли ще правиш? - По един или друг начин.
Съжалявам, ако е заради бъркотията в палатката.
Ще я изчистя, като се приберем. Защо ми го причиняваш, татко?
Господ Бог ми проговори и трябва да му се подчиня.
Ако ти каже да скочиш от някоя скала, ще го направиш ли?
Прости ми, Исак.
Спри. Какво правиш с хлапето?
Нищо. Това е синът ми и играем игра.
Нарича се "Гори, гори, огънче."
Напротив, щеше да го убиеш. - Нямаше да го убия, а да го жертвам.
Разликата е огромна. - Не и за него.
С какво право се намесваш? Господ ли те праща?
Да, негов пратеник съм.
Наистина си пратеник. - Така е.
Пратен си от Всевишния, за да спреш ръката ми.
Абсолютно. - Това е Исак.
Аз съм Авраам, живеещ в къщата на Нахор.
Две къщи след тяхната врата, но все пак сме техни съседи.
Аз съм Зед, син за Зироу.
Това е Оу, син на Уу, от къщата на Съчките и Торовете.
Палатките ми са отсреща. Елате с мен, приятели.
Ние сме евреи. Праведни хора, но сме зле в спорта.
Насам.
Братя.
Да благодарим на Всевишния,
че възпря ръката ми в планината днес.
Да се свети Името Божие.
Да му благодарим и за щедростта, с която ни е благословил.
Той ни поживи и ни благослови...
с добротата си. - Приятели, откъде се пръкнахте?
Иска да знае откъде сте.
Надявам се не идвате от греховните градове Содом и Гомор.
Не съм бил там. - Хубаво ли е там?
Дали са хубави? Прокълнати са от Всевишния,
заради мерзостите си. - Не го знаех.
Кланят се пред фалшиви идоли и богове.
Фалшиви богове? - Мъжете там са мекушави,
дебели, охранени и опиянени от силните напитки.
Нищо лошо не виждам досега.
Жените са курви. Безсрамието им няма граници.
Парадират с плътта си и всеки мъж може да се възползва от тях.
В кой от двата града има повече курви?
За да знаем и да не припарваме до него.
Гледайте да не минавате през Содом.
Според думите на Всевишния, той ще разруши града с огън и всички,
които подкрепят беззаконието там, ще бъдат поразени.
Всички те, както и потомството им.
Кога ще е това поразяване?
Имаме приятели там. - Съдбата им е предначертана.
Заради моята вяра и отдаденост, Господ Бог
ми е обещал цялата тази земя.
От висините на Голан на север до Синайските възвишения на юг.
От река Йордан до голямото море.
Цялата тази земя е твоя? - За цяла вечност.
Бог е забравил да го спомене на друг. Постоянно воюваме с някого.
С поклонниците ми сме надвили враговете си с божията помощ.
Да пребъде името и благословията му.
Ето защо, за да изразя спогодбата си с Всевишния,
от този ден нататък трябва да се обрежа.
Трябва да го сторите както вие тримата, така и всеки един мъж.
Моля? - Какво имаш предвид?
Трябва да сграбчим излишната кожа от пенисите си
и да я изрежем. Амин.
Не мисля, че имам нещо излишно.
Не може ли да си пробием ушите? - Не.
Щом е написано, трябва да се направи.
Искаш да кажеш, че оная ти работа е твърде голяма?
И искаш да я...
Авраам, беше дълъг ден, пийнахме повечко
и идеята с излишната кожа е страхотна,
но не искаш ли да преспиш с мисълта? Ще я изрежем на сутринта.
Ако го направим сега, няма връщане назад.
Повярвай ми. Ще изглежда доста добре.
Ще ме разбереш, като го видиш. Ще си донеса хубавия нож.
Не мърдайте. Връщам се веднага да ви обрежа.
Не целия пенис. Само крайчеца
После ще пийнем вино и ще хапнем.
Знаеш ли къде отиваме? - В Содом, за да спасим Мая и Ема.
Но нали Господ му казал, че ще порази Гомор?
Също така му казал да се обрежи. - Татко, недей.
Какво точно определя върха на пениса? Може разбиранията ни да са различни.
А ако върхът е любимата ми част? - Тя е единствената ти част.
Покажи се.
Хванахте ме. Виновен съм.
Какво правиш тук? - Идвам с вас.
Дори не знаеш къде отиваме. - Отивате в Содом.
Не съм глупав. Жадувате за Гомор, откакто баща ми го спомена.
Ако ви заведа, ще ми осигурите вино. - Не си ли малък?
Харесва ли ти да се мотаеш с девойката?
Да тръгваме. Баща ми току-що ме обряза.
Това е Содом. Неблагочестивата земя.
Игралната площадка на Дявола с грешници и победители.
С момчетата идваме през уикенда.
Зарибяваме мацките, пием вино и пушим хашиш.
А не би трябвало. - Мерси, дядо,
но пуша от четири жътви и смятам, че няма проблем.
Вратите са огромни.
Изглежда затворено. - Само трябва да почукаш.
Мен ме пускат постоянно. - Почукай.
Почукай ти. Може да събудим някой. - Ема и Мая може би са вътре.
Обещах им да ги освободим. - Пуснете ме. Искам да топна чушката.
Спрете. Потърси помощ. Кажи на баща си.
Да бе, ще му кажа, че съм ходил в Содом. Всичко хубаво, загубеняци.
Почвам да разбирам защо баща му искаше да го убие.
Влизайте.
Какво става? - Блъскаха по вратата.
Изглежда, че са евреи. - Не сме евреи.
Евреи ли сме?
Ясно. Без приказки. - Да събудим ли командващия?
Не ти трябва да го будиш. Става много жесток.
По-жестоко от това?
Остави му зърната.
Какво, по дяволите, става там?
Кой крещеше? Звучеше като жена.
Но не изглеждаш така. Искаш ли да ме целунеш?
Романтична целувка?
До сутринта ще ти се иска да не се беше раждал.
Още от сега е така. - Избери си някой с твоите размери.
Бих си платил да видя как се изправяш срещу някого с твоите размери.
Донесете ми пръта.
Доста е ръбест. Нещо по-изгладено?
Обърнете се и сложете ръце на масата.
Веднага!
Сега ще приема целувката.
Започвам с дебелия. - Относително дебел...
Добре дошли в Содом. - И аз искам да участвам.
Каин? - Познаваш ли ги?
Братя.
Толкова ми липсвахте. Обещайте повече да не ме оставяте.
Невероятно е. - А още е понеделник.
Да видите какво става в четвъртък. Тогава е като нов петък.
Благодаря, че ни спаси. Какво ще правиш с нас?
Някакво недоволство ли усещам? - Ти ни продаде като роби.
Толкова ли сте злопаметни? Беше преди две седмици.
Напротив, беше преди седмица.
Я стига. Скърбях заради смъртта на близък член на семейството
и имах нужда от пространство.
Вече осъзнах, че сте ми като истински братя.
Толкова рядко се среща брат, който обичаш и не искаш да убиеш.
Точно така. - Кой е гладен?
Аз. - Не ме убивай.
Извинете ме, щях да...
Дай ми две, задето потръпна.
Заповядайте. Вече сме квит.
Вижте жената отсреща. Гледа ни.
Съблича ни с поглед.
Кара те да жадуваш за банана.
Поговори с нея. - Имам нещо като гадже.
Момиче, за което ще се оженя.
Когато стана достатъчно силен, тя ще ми стане жена.
Това, което се случва зад стените на Содом,
си остава зад стените на Содом.
Ако ще оставате, присъединете се към гвардията.
Какво ми "хей-каш"?
Заплащането не е добро, но привилегиите са много.
Не трябва да се изтърва. Да поговорим със сержанта.
Хайде. - По-бързо.
Страхотно е. Как изглеждам?
Шлемът ми е голям и не виждам. Дали ще ми дадат по-малък?
Трябва да има човек, който отговаря за това.
Шлемът ми е голям и ми стои глупаво.
Ще ми дадете ли по-малък? - Влизай в строя.
Какво правите? Влизайте в строя.
С лице напред в строя.
Момчета? - Не знам...
Момчета? - Ти също.
Намерете си място, глупаци такива.
Не е ли очевидно? - Не и за мен.
Войници, за почест.
Така и не получих меч. Имам само ножница.
Не знаех за какво служи.
И какво, само се разхождаме? - Горе-долу.
Оглеждаме се за проблемни типове. Ако видим крадец, го понапляскваме.
Може да му отрежем някой пръст, да го ударим по носа,
или по долната устна. Нещо, което да клъцнеш с едно движение.
Звучи ми жестоко. - Дворецът ни плаща, а не народът.
Нахранете ни.
Шест жертвоприношения за последните 10 дни и все още няма дъжд.
Ваше Височество, по улиците вече се говори за революция.
Масло и зърно почти няма, а цените са високи.
Гладуващи селяни за залели града в търсене на храна.
Може да се стигне до бунт.
Нищетата има неприятен вкус, но те са се родили с нея.
Това е волята на боговете. Какво предричат вътрешностите?
Черният дроб има сиви ивици, което не е добър знак,
но дребният ректум е напълно унищожен.
Което не е необичайно за овните в района.
Гениталиите са огромни. Нищо не значи, само коментирам.
Вижте как дебелото черво се е оформило като дъга,
а огромните топки на овена са като очи.
Виждам засмяно лице, а това ме прави щастлив.
Какво е значението му? - Може да е неочаквано посещение
от стар приятел или бивша любовница, или дълго пътуване по море.
Може ли да дойда? Досега не съм бил на кораб.
Как стана върховен жрец? - Зет съм ти.
Може би е настъпил моментът за нов жрец.
А може би не е.
Бъди предупреден.
Следващия път ще запратя светкавица в лицето ти.
Или огнено кълбо.
Знаете ли кое е най-готиното в Содом? Содомията.
Чака ви голяма забава.
Лягай долу. - Видяхте ли момичето?
Принцеса Инана. Много е секси.
Дори не си го помисляй. - Защо?
Тя е кралска особа, а ти си пещерняк.
Къде отиват всички? - Към храма. Трябва да видите това.
Тя ще присъства ли? - Всички ще присъстват.
Ето я и нея.
Принцесата не яде. - Трудно ми е при толкова гладуващи.
Не може и ти да гладуваш. - Защо не?
Всички гладуват, с изключение на присъстващите.
Внимавай, принцесо. Може да си ми доведена дъщеря,
но живеем в опасни времена, а ти изричаш опасни неща.
Какво става? - Избират девственица.
Ако ти си девица, аз съм къдрав, дребен джербил.
Връщай се в бардака. Припкай като зайче.
За какво им е девственица?
За да я хвърлят в огъня. Нов ли си? - Какво? Защо?
Като дар за боговете.
Сериозно ли говориш? - Настанал е глад
и ако направим жертвоприношение,
боговете ще ни дарят с дъжд. А дъждът значи реколта.
А реколтата - храна. Знаеш ли какво е храната?
Очевидно знаеш.
Ще хвърлят девица в огъня, за да завали?
Да не мислиш, че дъждът идва от облаците?
6-годишният ми син го знае.
Кога започва да вали? - Като изгорим девица.
Не мислех, че е свързано...
Не мислел бил.
Боговете пускат дъжда, след като изгорим девица.
Обидих ли те с нещо?
Проваляте ми забавата от жертвоприношението.
За мен е чиста загуба на девица.
Със семейството ми се опитваме да се насладим на ритуала. Нещо против?
В името на божествената любов, ние хвърляме тази девица
в пламъците на свещения огън на Моллох.
Девствениците винаги ли са момичета?
Радвам се за нея. Все беше подгласничка. На това му викам успех.
Господарю, принцесата иска да ви види.
Мен? А приятелят ми? Може ли да дойдем двамата?
Тримата сме като неразделни.
Ти не, но вие двамата ме последвайте.
Страхотно.
Ще те спомена с добро. - Направи го.
Ако повече не те видим, няма да е, защото те отбягваме.
Не забравяйте за мен.
Това е Зафтиг, евнухът. Отиди с него.
Не мога ли с него?
Защо, любовник ли ти е? - Не, приятели сме.
Щеше да е странно. И двамата сме мъже.
Ела с мен. - С какво се занимаваш?
Работя като евнух в двореца от 9-годишен.
Как се става евнух? - Режат ти тестисите.
И защо такова осакатяване? - Можеш да си ги задържиш.
Моите винаги са ми под ръка. Искаш ли да ги видиш?
Не.
Ще ми кажеш ли мнението си? С опашка или без?
Не знам и не ми пука. - Исках само да знам
по какво си падат момичетата в Содом тези дни.
Невероятен купон.
Бих казал, че ситуацията изисква да съм със спусната коса.
Гледай да опиташ от плода.
Мая, какво правиш тук?
Все още съм жива, благодаря, че попита.
И все още съм робиня. - Щях да те освободя.
Затова сме тук. Щяхме да те открием.
Преди малко повече се тревожеше за опашката си.
Разбира се, отново беше избран. - Така е.
Бих искала да се включа в оргията, но не мога.
Трябва да си върша работата като робиня, а те нямат почивки.
Принцесата има срамни въшки.
Да, жежко е.
Изглежда толкова истинско.
Внимавай, кретен.
Истинска жена... Извинявайте, госпожице.
Всъщност, господине. Неловко.
Страхотна концентрация.
Много си добър.
Оу, ти ли си? - Не трябва да говоря. Статуя съм.
Изглеждаш толкова златен. - Заради боята.
Как е? - Страхотно.
Току-що бях боядисан целия от дебелак без топки.
Как мина? - Беше доста старателен.
При теб как е? - Не е зле.
Малко ме разтриха и съм готов за кльопачката.
Звучи разкошно. - Помниш ли жената с воала?
Беше Мая. Работи тук и изглежда страхотно.
Малко ми е ядосана. - Ето я и Ема.
Ела тук. Дай да видя какво имаш под полата.
Съжалявам, беше нещастен случай. - Не беше.
Ти, робинята. Нали те пратих за още вино.
Извини се веднага на офицера. - Съжалявам.
Сега отиди да вземеш и ме чакай до кльощавата статуя.
После ще се разправям с теб. Тръгвай.
Роби. Какво да ги правиш?
Я чакай малко. Не те ли познавам от някъде?
Да не си откачила? - Няма да им сервирам.
По-добре да умра. - Продължавай така и ще стане.
Да не си част от тях? - Мен дори не ми е забавно.
Само пробвам. Има много за учене. - Като човешките жертвоприношения?
Избран съм да извърша велико дело. - Започва се.
Сигурен съм, че не е гонене на прасета и плетене на кошници.
Оу? - Здравей, Мая.
Иска да те види сега.
Не мисли, че ме интересува. - Защо да си го мисля?
Част от плана ми е. Ще ви измъкна при първа възможност.
Принцесата те очаква. - И аз я очаквам.
Изчакайте ме тук. Не си навличай бели, а ти бъди златен.
Изобщо не знае какви ги върши, нали?
Радвам се да те видя. - Аз също.
Кога свършваш да се видим?
Никога, робиня съм. - Вярно.
Робиньо, донеси ми хавлия.
Отивам да работя като робиня. - А аз ще застана в определена поза.
Добре. - Обичам те.
Златокоско, ела насам.
Разтрий ме с масло.
Предпочитам да не го правя. Не съм масажист, а войник.
Разтрий ме с масло или умри.
Достатъчно ли е? - Още. Полей ме като пиле.
Разлей го върху мен, малка, бронзова кучко.
Изсипах всичкото върху теб.
Чудно, харесва ми.
Приятна вечер. Радвам се, че помогнах.
Сега го втрий.
С ръка? - Не, с топките си.
Естествено, че с ръка.
Точно така. Масленото намазване.
Мускусното и префърцуненото маслено омазване.
Точно така. Изрисувай тялото ми.
Разкажи приказка на зърната ми. Отведи ме в задимения Ефрат.
Направи нещо, от което ще се срамуваш после, непослушно яре.
Очаровай змията.
Не е това, което изглежда. - Напляскай ме.
Няма проблем, разбирам.
Давай, харесва ми. Много си надарен.
Само втривам маслото в гърдите му.
Имаш дарба.
Успех.
Ела при мен.
Красиво е, нали? Вижда се Гомор зад хълма.
Градовете близнаци.
Боговете щели да ги затрият,
заради злото в тях. - Ти смяташ ли, че съм зло?
Не те познавам много добре, но не изглеждаш такава.
Смяташ ли ме за привлекателна?
Да. Искам да те питам нещо.
Какво иска момиче като теб от мъж като мен?
Не знам. Намирам те за интересен.
Казват, че е божия воля някои мъже да страдат, докато други командват.
Че сме жертви на собствената си съдба.
Вярвах в това до сутринта,
когато те видях изправен на площада и си казах:
"Най-накрая един човек, който да не се преклони.
Мъж с куража да се опълчи на съществуващия ред.
Мъж, избран от боговете, да извърши нещо велико."
И аз това си мислех. Няма да повярваш какви неща ми се случват.
Само не знам защо. - Аз знам.
За да бъдеш доведен тук, при мен.
Как да не се съглася.
Опитвам се, но не успявам, защото съм изключително съгласен.
Ела.
Ще ти е трудно да разбереш, но съм посветил живота си
в служба на боговете и във вършене на добрини за хората.
Много самопожертвувателно. - Нали?
Толкова си схватлив за възрастта си.
Какви са тези врати?
Зад тях се намира Светая Светих. Земното имение на боговете.
Място толкова свещено и могъщо, че който влезе, умира на мига.
Кой го чисти? - Не се нуждае от чистене.
Кара те да се замислиш за строителите му.
Умрели са мигновено,
или боговете са им дали време да се разкарат?
След като са го завършили
са имали точно 4,5 секунди, преди боговете да се спуснат.
А ако влезе буболечка? - Умира на мига.
Значи е пълно с буболечки. Нали никой не го чисти.
Изпаряват се моментално от свещения лъч на огнения изпарител.
Може ли да влезем? - Току-що ти казах.
Влезеш ли - умираш, прекрасно ми глупаче.
А само да надникнем? - Толкова си млад и любопитен.
Искаш да узнаеш всичко и да опиташ от него.
Да танцуваш и да погълнеш знанията.
Имам една гатанка за теб.
Какво е това нещо с два палеца, което жадува за разтривка с масло?
Какво е? - Ето този човек.
Хайде, да тръгваме.
Ела бързо. - Няма да е проблем.
Какво правим тук.
Искам да проникнеш в Светая Светих. - Какво съвпадение,
защото и аз искам да седнеш на Пръта на Прътовете.
Не, това е Светая Светих. - Мислех, че говориш...
Трябва да влезеш и да говориш с боговете.
Боговете са вътре? - Така се говори.
Единствено върховният жрец влиза там.
Който влезе, умира моментално.
Защо да влизам тогава? - Защото си избраният.
Ако боговете искаха, досега да си мъртъв.
Затова си бил избран.
Да говориш с боговете и да предусетиш целта им.
Да ги умоляваш да прекратят този глад.
После се върни и ми кажи как е вътре.
Добре.
Сигурен съм, че съм Избрания, но не напълно.
Ти си Избрания. - Влизам, но искам нещо в замяна.
Освободи приятелите ми. - Каквото кажеш.
Не ме убивайте.
Изправи се. Изглеждаш нелепо.
Оу, какво правиш тук? - Крия се от върховния жрец.
От два часа го мажа с масло.
Косми от гърдите ли са това? - Не само. Не питай.
Изгубих усещане за добро и зло. - Как влезе без да бъдеш изпържен?
Не знам, а ти. - Аз съм избраният.
Затова си и жив. Боговете знаят, че си ми последовател.
Не съм. - А защо постоянно ме следваш?
Не те следвам. Вървя зад теб с еднаква крачка.
Мога и да водя, въпреки че съм отзад.
Я стига. Винаги аз съм бил лидерът.
Щеше да ни изведеш оттук, а само се занимаваш с оргии.
Оргии? Не, аз не съм като теб.
Не подскачам наоколо с боядисано тяло.
Не мога да бездействам. - Целият ти живот е бездействие.
Всички, включая и теб, мислите така. Но сега ще ти покажа нещо.
Всемогъщи Боже, и всички останали богове,
нуждая се от услуга.
Знам, че сгафих с много неща,
но наистина трябва да се справя с това
и затова ви моля да ми дадете силата да освободя приятелите си.
Това е услугата, която искам. - Мамка му.
Също така, докарайте малко дъжд,
или поне ръмеж, без да се налага да убиваме девици.
Защото за момента се нуждаем от девиците си.
Също така, ако ме дарите със силата да виждам през женските дрехи,
без те да разберат, ще бъде страхотно.
Не ти ли хрумна, че е тихо, защото Господ не е тук?
Огледай се. Тук няма нищо и никой. - Може да е излязъл за нещо.
Какво? - Божествени му работи.
Ако му трябва нещо, ще го създаде от нищото.
Иначе какъв е смисълът да си Господ?
Имам една щура идея. Може би Господ не съществува.
И нещата се случват случайно?
Всичко ще изгуби смисъл. - Именно.
Не, говориш глупости. - Ти си глупав.
Трябва да има нещо по-голямо от мен. - Няма.
Не ме пипай по стомаха.
Съжалявам, че имам мъжко тяло. - Възмъжавам с различно темпо.
Завиждаш ми. - Че си скапан актьор
и че бръщолевиш само глупости?
Щеше да вярваш в Бог, ако беше спал с жена.
Да бъда девствен е избор. - Но не твой.
Вземи си думите обратно. - Ти си ги вземи.
Всичко, което си казал. - Не ме блъскай с корема си.
Няма да те докосвам. - Не искам да ме докосваш.
Вземи си думите обратно.
Неконтролируем си. - Откачалка.
Спри да крещиш. - Ти си откачалка. Пусни ме.
Мога да се справя. Принцесата е отвън.
Ако си изиграя картите правилно, ще изведа всички ни оттук.
Просто ми имай малко вяра.
Добре, но го правя заради Ема и защото съм твърде уморен за спорове.
Изтощен съм от горещата вана с жреца.
Съжалявам, че така те притискам.
Да тръгваме.
Господи, ако съществуваш и накараш Ема да ме заобича,
ще ти бъда благодарен.
Ако съществуваш.
Чакате, за да влезете? Не е кой знае какво.
Ако видите счупен пенис, така си беше.
Задръжте го.
Задържан съм.
Ще ми се аз да бях с главата надолу.
Изглежда забавно.
Така ли е?
Вече не ми говориш? Не сме приятели след всичко, което сторих за теб?
И какво по-точно? - Изкарах те от черупката ти.
Мен си ми харесваше там, както и в селото.
Заради теб съм в това пълно с братоубийци място,
в което горят жени и заробват хората.
Режат си върха на пенисите и си премахват тестисите.
Никога вече няма да видя Ема и всичко това заради теб.
Прости ми. Ти си най-добрият ми приятел.
Мразя света. Мразя и теб!
С главата надолу съм, а ми се пикае.
Знам, че не съм перфектен и че сгреших няколко пъти,
но разбери, че съм избраният. Отговорността е огромна.
Само ти се смяташ за избрания, така че млъкни вече.
Ще ни изведа оттук, дори да е последното нещо, което върша.
Това ми беше само първата идея. Бих приел няколко.
Охрана, затворникът с главата надолу трябва да пикае.
Изпускам се.
Дръж си устата затворена.
Не и в носа.
И аз пикая върху лицето си, но вътрешно.
Мразя те.
Гледай, мила моя. Все пак ти го подмами към смъртта.
"Обвинени сте в богохулство...
ерес,
съзаклятие..."
За какво мислиш?
Опитвам се да завържа разговор.
"кукловодство..."
Косата ти изглежда много добре днес.
Опиках я цялата. - Явно това е тайната.
"содомия..."
Не, било е "Отказ от содомия".
Можеш ли да ми простиш? - Мразя те твърде много.
"Разврат и в убийството на брат ми Авел."
Я стига. - Тишина.
За тези и други престъпления,
затворниците ще бъдат замеряни с камъни
до смърт!
Почакайте. Имам предложение. - Какво?
Нека само един човек да хвърля камъните.
Ще е най-честно, ако ни позволите ние да го изберем.
Не, няма смисъл.
Ето онзи там. Нека той да ни замеря.
Това, че съм евнух, не значи, че не мога да хвърлям.
Ще ви покажа какво е хвърляне. - Не, това е отвратително.
Хвърли си тестиса по него? Впечатляващо.
Не се брои. Това беше тестис. - Според мен се брои.
Избери друг. - Какво прави този идиот?
Избирам него.
Този? - Не, ниският пред него.
Но това е дете.
Нещо против децата ли имаш? Той мрази деца.
Да го накажем. - Детемразец.
Не, те са нашето бъдеще.
Добре, хвърляй.
Удариха ме.
Какъв замах има това дете. - Господи, тук сме двама.
Сега щастливи ли сте?
Всички от тази страна на три. Едно, две...
Почакай. Имам въпрос за краля.
Защо не умрях в Светая Светих?
Влязох вътре, но оживях.
Защо? Защото съм избран от боговете.
Пощадете Избрания.
- И неговия приятел.
И младия му приятел. - Не ги убивайте.
Избрания има право да посочи още някой.
Възможно ли е да е избрания?
Разбира се, но е доста съмнително.
Ваше височество, с цялото ми уважение,
проблемът вече не е дали е избран, или не.
Ако го убиете при това настроение на тълпата,
може да възбудите ситуация,
която да предизвика цялостна смяна на режима.
Ако ме разбирате за какво говоря.
Достатъчно.
Милостивият ни крал нареди затворниците да бъдат поробени
и да полагат тежък труд, докато умрат от глад или изтощение.
Кое му е по-доброто?
Явно работата ти харесва. Откога си роб?
Не съм роб, а доброволец.
Марлак, Енмеберагеси, отдавна не сме се виждали.
Заслужавам си го. - Качете тухлите при зидарите.
Нещо ме боли вратът. Май съм спал накриво.
Няма да се зоря днес и утре всичко ще е наред.
Движи се!
Калта е полезна за кожата ти.
Питай ме защо имам хубава кожа.
Защо... - Заради калта.
Очаквах този отговор.
Сигурно ти харесва да си отвън.
Движение!
По-бързо!
Искаш ли вода? - Ти си от селото, нали?
Сигурно ти се иска сега да си там. - Да.
Не се предавай. Някой ден ще се върнеш.
И кой ще го заведе там? Избрания?
Изправете се и влезте в строя.
Къде отиваме? - На жертвоприношението.
Кралят така пожела. - Задължително ли е?
Исках да си улесня работата за утре.
Ще ми се да те видя колко голям ще си без камшика.
Същият размер.
Всичко е подготвено. - Още девици ли ще жертваме?
Да, две. Прислужницата ти и една робиня.
Последователи на Избрания. Разкри ни ги този лоялен войник.
Просто си вършех работата.
Ще пожертваме и още някого, за да покажем вярата и милосърдието си.
В името на народната любов и божествения дар от дъжд,
предлагаме скромно жертва.
Нашата доведена дъщеря
принцеса Инана.
Откачил си. - За доброто на хората, мила.
Не би посмял. - Нима?
Мога да уредя присъединяването ти.
Майко. - Колко още смяташе,
че ще толерирам безочливостта ти. Изгорете я.
Изпий го. Нищо няма да усетиш.
Освиркват ли ме? Как смеят?
Обичат те и те окуражават.
Достатъчно.
Това са Мая и Ема. Мая е девица?
Не ги убивайте. - Достатъчно, робе.
Убийте мен. И аз съм девствен. Марлак, не можем да им го позволим.
Ема!
Трябва да сляза долу. - Само през трупа ми.
Няма проблем.
Мерси, Марлак. - Сега какво?
Умоляваме боговете да ни дадат знак,
за да почетем божествената им воля.
Хвани този край и ме свали долу.
Боже.
Това е знак. Избраният идва. Ще ни избави от страданията ни.
Да се опълчим на властта.
Всички заедно!
Да обрежем малко кожички.
Знаех, че мога да разчитам на вашата преданост.
Задници.
Изгорете ги всичките. Не се съпротивлявай.
Това е божията воля. - Не мисля.
Зед! - Войници!
Съжалявам. - Глупак.
Госпожо? Схванахте ли посланието?
Тук сме в безопасност.
Благодаря ти.
Може би моментът не е подходящ,
но това, което видя онази вечер с върховния жрец...
Той е приятел. Не е нещо гейско.
Винаги съм смятал, че има връзка между нас.
Че имаме еднакви... Че може да чувстваш същото.
Винаги съм искал да чуя твоята гледна точка.
Винаги съм имал странни чувства към теб.
Не знам дали си наясно,
но мъртвите птици край колибата ти бяха от мен.
Просто ме целуни. - Подарък за теб.
Смятах, че ще ти харесат.
Смятах, че можеш да използваш птиците за супа.
Все щяха да ти послужат за нещо.
Да си сваля ли бельото?
Здравеняко, искаш ли да се пробваш? Ще ти смажа физиономията.
Страхотен удар.
Зед!
Стани и умри като мъж.
Никой да не наранява тази жена. Тя вече не е девица.
Той също. - Спасих живота й със секс.
Спокойно, мамче. Татко трябва да се бие.
Почакай, не го убивай.
Какво? - Току-що правих секс.
Трябваше да кажа на някого. Беше страхотно.
Надявам се, че ще го направя пак.
Какво става зад теб? - Няма да се хвана.
Поеми това!
Зед!
Спри. Пусни я. - Не.
Боговете пожелаха саможертвата й.
Искаш ли малко масло? - Да, миличък.
Знаех си, че ще ми разбиеш сърцето.
Каква ирония.
От името на целия град искам да благодаря за саможертвата на жреца.
Беше голям жест.
Плеснете с ръце. Издайте звук.
Избрания!
Малко е смущаващо.
Това знак от боговете ли беше?
Всички искат да знаят.
Би трябвало да знам, защото съм Избрания.
Вие ме уважавате.
Обичате ме.
Страхувате се от мен.
Бихте ме почитали.
Недейте.
Не ви го казвам от името Избрания,
защото не съм Избрания.
Мислех, че съм, но съжалявам.
Оказва се, че съм обикновен селянин,
който имаше късмета такива страхотни приятели да му пазят гърба.
Не съм ви нужен.
Всеки сам може да предопредели съдбата си.
Всички ние може да сме Избрани.
Ти може да си Избрания.
И ти също.
И ти отзад, дребосъко.
Вече си кралица. - Нямаше да го постигна без теб.
Щеше. - Опитвам се от години...
Добре де, нямаше. Но и аз бях добър с меча.
Съжалявам, че почти не причиних смъртта ти.
Моля те.
Доскоро.
Хайде, хора. Вдигни торбата с камилската тор.
Ще я държиш здраво цял ден. Побързай. Няма сами да се натоварят.
Ще те убия. - Спокойно.
Клъцват леко в края, но остава предостатъчно от него.
Това е жена ми. Стой настрана или ще те убия.
Съжалявам. - Тръгвай, или ще убия.
Раздразнителен си днес.
Още ли мислиш да ходиш до Египет?
Би трябвало да е вълнуващо място. Идваш или не?
Така или иначе, мислех да ходя там...
Ще ти покажа един нов стил.
Отваряш си широко устата. Доста по-секси е.
Мисля да включа и езика, но още не съм го усъвършенствал.
Ще поработим върху това.
Погледни ни. Двама мъже.
Единият ще води племе, а другият ще изследва света.
Не искаш ли да се върнеш?
Не съм ти нужен. Всички знаят, че си най-умният в селото.
Сега ще разберат и че си най-великият войн.
Начинът, по който фрасна онази мацка...
Не ми остави друг избор. Трябваше да я фрасна.
Ще разказваме истории за теб около огъня.
Непознатите се ръкуват. Разкарай я.
Ще ми липсваш. - Ти на мен повече.
Ще те помириша, за да запомня аромата ти.
Ще усетиш само урината в косата ми.
Не трябва да ме виждат да плача.
Мен също. На три. Едно, две, три.
Нека боговете бъдат с теб. - Както и да е. Доскоро.
Оу? - Какво?
Искам да имаш деца от сестра ми.
Опитай да ме спреш.
Нека боговете бъдат с теб. - Вече го каза.
Благодаря ти, все пак.
Хайде, момчета. Тръгваме, защото аз така казвам.
Хайде, Линдзи. Всички ни гледат.
Моля те, тръгвай.
На север.
Нали знаеш, че това е запад? - Само те пробвах..
На запад!
Радвам се, че си тук.
Превод и субтитри: Йордан Лозанов a.k.a. dantcho
Едно, две, три, кожичка.
Търсим благословията ти и изпълняваме волята ти.
Каква е скапаната реплика?
Беше игра на късмет. Удари си главата и умря.
Беше си самоубийство.
Пуснах една.
В чест на Избрания, първото ми действие като кралица...
е да се върна, за да си повторя репликата.
Искаш да опиташ и да усетиш от всичко.
Да изсмучеш всичко и да го изкараш отзад.
Точно както Великата Костенурка изплувала от морето
и носела Земята на гърба си.
Аз съм "смазочник".
Прокълнат си и ако не си тръгнеш, ще прокълнеш всички.
Изпила океана, изакала планините,
а първият човек паднал от небето.
Няма много логика, момчета. Може ли да поговоря с Харолд?
Какво е това? Странно чудовище от друго измерение.
Ридая за мъките на народа ми.
И сме прецакани заради някакви си самолети и влакове.
Зед, започва да ме души.
Да ти покажа ли новата целувка, която обмислях?
Нарича се целувка с език.
Странна е. - Все още я усъвършенствам.
Няма проблем.
Какво?
Включваме камерата отново.
Превод и субтитри: Йордан Лозанов a.k.a. dantcho
http://subs.sab.bz Translator's Heaven 2009