Слуховете за безобразния ми полов живот бяха наистина преувеличени.
Все бях анонимна. Невидима за момчетата.
Ако Гугъл Ърф беше момче...
Той също би ме открил само ако съм облечена с роклята на някой небостъргач.
Много съм вървежна, нали? Някаква си никаква.
Коя съм аз? Каква значи всичко това? Защо съм тук... Гадост.
Не се тревожете, това не е една от онези истории.
Макар, че със сигурност започва като тях.
И после прави рязък завой, когато реших да поизлъжа
за някои доста лични неща.
Така че, нека шоуто на Олив Пендергаст,
една ученичка с нормални мозъчни показатели и ненормално малка гръдна обиколка
която се заклева да каже истината, само истината
и нищо друго освен истината... Започне сега!
И къде другаде да споделя размишленията си,
ако не именно тук - в интернет.
Така че нека да започваме с част първа.
"Потресаващата, банална и съвсем фалшива историйка
за това как един колежанин сложи край на девствеността ми."
Нека само се разберем, че във всеки разказ винаги има две страни.
И това тук е моята. Правилната.
Джордж не е секси име.
Това е име, с което можеш да кръстиш плюшено мече.
Никога не би изкрещяла това име във върховния момент на екстаз.
С което искаш да кажеш нещо по въпроса относно...?
За силната и само-усилваща се последна фаза
в еволюцията на растителните царства.
- Точно така. - Защо, вие какво си помислихте?
Същото. Но не бих го провъзгласил така шумно. Някой може да си извади погрешни изводи.
Добре знаете как може закодирано да се говори за какво ли не.
Закодирано? Какво? Какво имате предвид?
Риенън, Олив, захапвайте книгите. Те вас няма да захапят.
И си опичайте акъла, защото който сее ветрове ще жъне бури.
Всички останали поучения си ги знаете и сами.
Довиждане, г-н Грифит!
Довиждане.
- Затваряй си устата! - Извинявай.
Г-н Грифит е любимият ми учител.
Макар, че имайки предвид какво му причинявам
надали съм любимата му ученичка.
Знаете, че са вредни за вас.
Водят до нежелана бременност и какво ли още не.
Объркал си горивото за мозъка ти, който и без това не се движи добре.
И точно тук се зароди бедата. От една лъжа, след която започна всичко.
Моля те, моля те, умолявам те! Ще ти платя!
Ри, не мога да дойда на къмпинга с теб.
Съжалявам, но имам среща.
- Нали ти казах. - И с кого?
- Не го познаваш. - Както и ти, себична кучка такава!
Напротив. Учи с брат ми в колежа.
Хубаво. И как се казва?
Риън е олицетворение на истински силния характер.
Тя ме помоли да я придружа на семейния им къмпинг
но не знам защо, никак не исках да ходя.
Може би, защото не исках цял уикенд да вися с нея.
Но най вече заради това, че техните са най-големите особнянци, които съм виждала.
Пък и живея в Калифорния.
Бях на вечеря у тях веднъж и се кълна, че никога няма да повторя.
- Това е интересно. - Бургер с пачули.
Отглажда ме си в градината.
Искаш ли десерт?
Не, благодаря. Внимавам с килограмите.
Аз пък не.
Така, че я излъгах като й казах, че няма да мога да дойда
заради срещата, която имам с Джордж, приятеля на брат ми.
Нека бъдем реалисти. Няма такова нещо като секси Джордж
Добре, но моят е секси,
така че очевидно трябва да прекратим тази дискусия.
Хубаво, значи не идваш с нас. Просто знай, че те мразя, гадино!
Отивай си взимай шоколадовото мляко.
- Ти не искаш ли? - Не.
А, ето как всъщност изкарах края на седмицата...
Най-тъпата песен, която съм чувала.
Но в понеделник, когато Ри започна да ме разпитва как съм си изкарала...
Той е чаровник. И истински кавалер.
И сякаш съм ударила джакпота и той си е само мой.
Чакай, чакай. Значи, ще го видиш отново?
Не. По-скоро не. Беше просто един от онези уикенди...
Цял уикенд?
Дам.
- Един момент! Да не си...?
Не. Разбира се, че не.
Лъжкиня! Загубила си си лиценза за необработена долина.
- Не, не съм. - Напротив!
- Почвай да разправяш. - Ри, аз не съм от ония момичета дето...
Не думай. Не си от онези дето го правят, а после
ги е шубе да кажат и дума за това на най-добрата си приятелка.
- Моля? - Искам подробности.
- Ри? - Сега, кучко!
Знаеш ли, че ми викаш кучка твърде често?
- Не е признак на голяма привързаност. - Искам да ми кажеш всичко, лисицо!
Всъщност, не си се насочила към най-правилния човек.
Казвай!
Добре.
Направихме го.
Да!
Най-накрая! Сега си супер кучка като мен.
Не мисля, че да дадеш на Питър Хедлън да се навре в циците ти
докато се натискате зад мебелния магазин, те прави супер кучка.
Имаше доста хора наоколо. Някой можеше и да ни види.
Както и да е. Тук не става въпрос за мен, а за теб.
Докъде му позволи да стигне?
Беше си съвсем нормално. Нищо откачено.
Не знам защо го направих.
Може би, защото това бе първият път, в който
усещах нещо като превъзходство над Ри.
Редях лъжа след лъжа. И сякаш просто си игреех на Дженга.
Нали знаеш онези ароматни свещи?
Имаше такива. Но някак секси ароматни свещи.
- Беше мил с теб, нали? - Разбира се.
Какво по-дяволите зяпате, сестро Кристиан?
Нищо освен две всепризнати повлекани.
Мериън Брайънд е секретарка на студентския съвет,
председател на кръжока по танци
и президент на клуб "Отворени сърца",
чието основно занимание е да ни натрапва своите ценности.
Очевидно не им пука!
Миналогодишната им кауза беше смяната на училищния талисман.
Аплодисменти за Синия дявол!
Син!
Дявол!
Как може да се гордеем с нашето училище, когато сме представени
от някакво си сатанинско изчадие?
Сега, слава на Бога, сме не толкова плашещи.
Посрещнете мармота!
Мисля, че Тод ми харесваше повече без тениска.
Да, но дори и облечен като мармот, пак бих имала фантазии с него.
Мармоти! Мармоти!
Сега Мериън имаша нова кауза...
Мен.
Което ни отвежда към част втора:
"Скорострелността на една терминологична неточност"
С което тъжно трябва да отбележа, че клюките наистина се разпространяват бързо.
Но дали собствените ми терминологични неточности се движеха бързо?
Чу ли за Олив?
Не може да бъде!
- Не е ли девствена вече? - Не мога да повярвам!
- Олив е изгубила девствеността си. - Да.
Май следващия път някои хора трябва да бъдат малко по-внимателни
какво говорят в тоалетните.
О, да, което май не е съвсем същото, дето си мислиш и ти.
Може ли да поговорим за секунда насаме?
- Ще се оправиш ли? - Да, всичко е наред. Благодаря.
Чао, Нина!
Всичко, което чу в тоалетната онзи ден не е вярно. Изобщо.
- Всъщност, това една много забавна история... - Олив! Така ти беше името, нали?
Да, да. А ти си Мериън.
Били сме в един клас 9 години, още от детската градина.
Десет, ако броим "Религията в различните култури", където ти не идваше...
защото отказа да учиш такива научни измишльотини.
Да. Виж, не съм аз човекът, пред когото
трябва да отговаряш за позорното си поведение.
Има по-висша сила, която ще се занимава с неприличието ти.
Том Круз?
Надявам се Господ да има някакво чувство за хумор.
Имам 17-годишно комично доказателство, че не Му липсва.
Сама си си виновна.
Надявам се само, че знаеш как да изкупиш греха си.
- Спасена ли съм? - Липсваше ми.
И ти.
И така, Мериън разпространи мълвата.
За първи път в училище бях основна тема със своето сексуално геройство.
Не, всъщност, знаете ли? Бъркам. Не за първи, а за втори.
Първият беше през осми клас, когато...
всичко, което исках бе целувка от момчето, по което винаги съм си падала.
Тод и аз бяхме жертвите от играта "Седем минути в Рая".
За щастие имахме доста романтична песен, която да ни предразположи.
Мисля, че сега е частта...
... когато ти би трябвало да пъхнеш езика в устата ми.
Или така поне чух.
Само секунда.
Според часовника ми имаш 382 такива.
- Как го правиш? - Кое?
Да смяташ толкова бързо. И да говориш като възрастна.
Не се тревожи. Не съм толкова умна, за колкото се представям.
Ако не направим нищо може ли все пак да им кажеш, че сме се целунали?
Разбира се.
- Благодаря, Олив. - За нищо, Тод.
Всъщност, не исках да лъжем тогава.
Когато хората си мислят, че съм се целувала, не им пука особено.
Но когато вярват, че съм преспала с някой...
Ей, Олив. Как я караш?
Бивам, момче-непознато-за-мен!
Благодаря, че попита.
Всичко, което можех да си мисля бе: "Супер, вече съм пропаднала.
Ще си направя татуировка на задника,
и пиърсинг някъде по лицето"
Нали знаете, че бях тук през целия уиекенд?
- Да. - Беше горе.
- Да. - Би ли свидетелствал в моя полза?
- Да. - И куршум бих понесъл за теб.
Знаеш това. Точно между очите.
Бих си разрязъл гърлото
отколкото да кажа на някой нещо,
което ти не искаш да се разбира - Това е прекалено, татко.
- Но е успокояващо. - Това съм си аз, такъв ще бъда
и такъв ще си остана.
- Харесват ми панталоните ти - Благодаря. От разпродажба са.
Можеш да ги носиш, когато порастнеш.
- Никога няма да мина през пубертета. - Разбира се, че ще го минеш.
Ние съзряваме малко по-късно.
На 14 още бях в пубертета. Олив също.
Но каква е връзката? Нали съм осиновен.
Какво? О, Боже мой! Кой ти каза?
Хора, трябва да изчакаме най-правилния момент.
Слушайте.
Понякога, дори когато един мъж и и една жена се обичат много силно...
така както майка ти и аз,
вътрешностите им просто не си общуват както трябва.
Какво се случва покрай теб, скъпа?
Защо трябва да понесем куршуми в случай, че някой попита дали си била тук?
За нищо. Просто, мелницата за слухове се е задвижила.
И какво точно смила? Нещо пикантно?
Знаеш ли, всъщност не. Доста гранясало зърно.
Умна игра на думи. Хареса ми. Трябва да си се метнала на мен.
- И то само след някаква си женитба. - Така е.
Така че, от тук нататък нали знаете:
- Била съм тук целия уикенд, нали? - Да, да.
Спомняте ли си, когато ви казах, че Гугъл Ърф няма да ме намери,
освен ако не надяна рокля от гардероба на някоя сграда?
На следващия ден, той би ме видял дори и да бях малка пукнатина по тротоара.
Това е най-великото на ежедневието в училище:
Щом хората чуят, че си правила секс и... Бам! Вече си Бимбо!
Не съм вярвала, че една лъжа ще ми осигури място върху картата на света.
Но трябва да призная, че леко ми хареса да съм на картата вече.
Като цяло Натанаил Хоторн е сложен писател.
Дори аз имах проблеми с него.
За първи път го четох когато бях на 5 и ми се видя трудничък.
Затова малко ще ви улесня като ви дам някоя и друга рима.
Енсън, дай малко ритъм.
- Какво? - Ритъм.
Натисни газта.
Изневери, мъст,
престъпления от страст...
Отпусни педала. Няма да ви рапирам.
Доста изтъркан трик
във всеки долнопробен филм.
По ирония на съдбата изучавахме "Алената буква".
Не става ли винаги така?
Книгите, които четем в клас са в съвсем пряка връзка
с всичката ни нестихваща тийнейджърска драма.
С изключение на "Хъкълбери Фин". Не познавам нито едно момче,
което да е избягало далеч с някакъв грамаден черен мъж.
За тези от вас, които не са чели "Алената буква"
и за онези, които разправят, че са, но не са... В общи линии става дума за това:
Естър Прин, се впуска в афера със свещеник,
обявена e за прелюбодейка и осъдена да носи Алената буква - знакът на срама.
В последствие хората осъзнават, че са били твърде строги
към една доста добра жена, която накрая умира като светица.
Стават и разни други неща.
Ако ви допада, гледайте го, но се уверете, че е в оригинал.
А не онзи, в който Деми Мур се опитва да се прави на англичанка.
И се къпе постоянно.
Да кажем, че е по-фриволна версия е твърде меко казано.
Това, което трябва да разберем е,
че Естър е живяла в едни съвсем различни времена.
Времена, в които най-страшното престъпление, извършено от жена е прелюбодеянието.
Нина.
Мисля, че Естър Прин е...
Простете изказа ми... Пачавра
Пачавра? Значи, изобщо не я считаш за жертва?
А трябва ли? Сама си е виновна.
Май и ти трябва да се закачиш алени букви по дрехите, гнусна повлекано!
А ти май трябва първо да се научиш да се обличаш, тъпа курво!
Поизложих се малко, но пък наистина бях достатъчно провокирана,
за да се озова в крайна сметка пред кабинета на директора.
Както изглежда, някой доста яко се е нахендрил.
А други губят жалкото си време в тъпи светски занимания,
с които ще трябва да се блъскат до края на жалкия си живот.
Надявам се, че имаш с какво да се оправдаеш.
Защо? Вашите нямат ли?
- Ще гориш в ада. - На една клада ще сме.
Мога да те уверя, че няма да съм там.
Браво.
Не ме интересува кой е започнал. Просто се разберете.
Пендергаст.
Та, защо си тук?
За подобен език преди години щеше вече да си изключена.
Това е първият път, в който се държа така недостойно.
Гнусно е.
Знам. Аз наистина ужасно много съжалявам.
Съжаляваш, че си го казала или, че си тук?
Че съм го казала.
Малко съжалявам и, че се озовах тук. Но най вече, че съм го казала.
Ако още веднъж кажеш такава дума да знаеш, че ще е последната ти тук.
Да, сър. Да.
Виж, това не е едно от онези нафукани училища,
където с учителите се говори на "ти",
а учениците работят по групички вкъщи.
В които накрая на годината се събират парички за фонда,
и най-креативните родители организират музикални пародии.
с които да си оправят двора.
Това е държавно училище.
Ако държа момичетата далеч от пилони, а момчетата далеч от тревата, ме поощряват.
Така, че ако само още веднъж те изпратят при мен...
изхвърчаш на мига. Достатъчно ясен ли съм?
Да, сър.
- Добре. - Мисля, че схванах.
Имам предвид, че май малко висях на косъм, но все пак се спасих.
Утре оставаш и след училище.
А сега... Вън!
Въпреки, че голямото ми Его беше изкрещяло онази дума,
аз бях загазила.
И то така, както никога досега.
Ей, Олив!
Не мога да повярвам. Всичките ми илюзии са разбити.
Ще те тикнат в газова камера за дето си махнал главата на някой от Дисниленд.
Мисля, че по-скоро ще ме изгорят. Ти говориш за Дисниленд.
- В Дисниуърлд са по-леберални. - А, да.
Забравих, че Дисниуърлд станаха сини.
Ще ходиш ли на партито у Мелъди Бостик?
Не мисля.
Аз също. Братовчед ми се жени и имаме репетиция.
Чао. Продължавай в същия дух!
Ти също.
- К'во става, малкия? - Ей, мърмот!
Моля те, кажи ми, че е истина!
Да, да, аз съм една много голяма мръсница.
Не за това! А, че си заподозряна като кръщелница на Нина Хауъл.
и си я наръгала в лявата й цица.
Притеснява ме как се движи информацията в училище.
Ри? Трябва да ти кажа нещо.
Като например, кога точно стана таква гаднярка?
- Мисля, че съм влюбена в теб. - Хубаво.
Кажи ми, че си й оставила белег върху смачканата физионмия.
- Това не е вярно. - Не е била лявата й цица?
Дясната ли е била? Винаги съм те мислила за левачка.
Може ли да ме чуеш за малко?
Не се е случило.
Да бе. А твоите тайни си остават само между нас двете, сладурче!
Изпратиха ме при директора днес.
Някакво отличие ли си получила?
Не точно.
Използвах неподходящ език в часа по Английски.
Макар да смятам, че и книгата, която изучаваме
е също доста неподходяща за нашата възраст, което леко ме оправдава.
Какво си казала?
Така да кажа, една неприлична дума.
А какво е началото?
Ами, след един гаден коментар от една злобарка в класа.
Не, имах предвид - първата буква на думата.
- С "К" - А, с "К".
- К? Хм, нека помислим! - Да, с К. Точно с К.
- Хора! - Съществително, прилагателно или глагол?
Съществително. Жаргон. Британски ако не се лъжа.
Кранта? Кавгаджийка?
Казваш само срички.
- Напиши го с граховите зърна. - Да, да, спелувай го с тях.
- Ще се възползвам от това предизвикателство. - Давай!
Харесва ми.
А, всичко това има ли нещо общо с оная мълва,
за която спомена предната вечер?
Имаш ли нужда да поговориш с нас, скъпа?
- Какво е "Кърва"?
Това е "У", скъпи.
И заради тая дума са те изпратили чак при директора?
Това е лоша дума. Слез.
Все пак е добре, че не се случва много често.
Как ще ме накажете всъщност?
- Право в леглото без да вечеряш. - Но аз вече приключих с яденето.
- Никакви срещи. - Да, никакви срещи.
- Никакви забивки, млада госпожице! - Така е.
Пълната липса на обаяние в мен
май вече си е свършила достатъчно добре работата.
Не бих могла да се възпитам никога така както сте го направили вие.
Така е. Обичам те. Ела насам!
И се обзалагам, че онова момиче се е държало като точно такава, каквато мислиш и ти.
Не можеш да си представиш колко си прав.
Имам 5+ по писане днес!
Браво, сладур, но нали знаеш, че вече навсякъде има спел-чек.
Шегувам се.
Ти откъде си всъщност?
На следващия ден бях наказана,
което предвид орязаните бюджети значеше, че трябва да чистя.
Нямах търпение цялата тая история да приключи.
Бях се провинила и тряваше да изтърпя наказанието си.
И това нямаше да е така, ако...
Няма ли някакви закони против експлоатацията на малолетни?
Не и в училище.
Директорът сякаш е капитан на кораб, плаващ в чужди води.
Може ако иска дори да ни жени.
Не сме се засичали наскоро с теб. Как я караш, Брендън?
Невероятно. Разбивам се. Всичко е на шест.
Толкова искам да съм наказан!
За какво те наказаха?
Ако имам предвид кръвта от носа ти, някой трябва да те е поступал.
Директорът е хомофоб и затова му викам фашист.
- Значи слуховете са верни. - Не знам за какво говориш.
Ами, за това, че Гибън е фашист.
Какво се е случило с визията ти? Много секси го раздаваш.
О, не си ли чул вече? Аз съм новата повлекана.
Разбира се, че чух. Разбрах и, че той е два пъти по-възрастен от теб.
О, не, не. Той е първа година в колежа.
Чух и, че малко буби ти е дал назаем.
- Хората са ужасни. - На мен ми разправяй.
Той не съществува.
- Моля? - Пичът, с който спах. Измислих си го.
Значи ти сама си пуснала слуха?
Не в пълния смисъл, но предполагам частично.
Или по-скоро не. Не съвсем.
Да, ама пък остана в историята. Много побъркано.
Моля?
Ти дори не си кучка. Но искаш хората да те мислят за такава.
Жалка си.
Не се обиждай, но можеш поне нещо да научиш от мен, Брендо!
Какво, трябва да се правя на хетеро, та хората да ме харесват?
Покъртително е. Може да ти дадат да преподаваш в някой допълнителен курс.
като например: "Дълбоко споделено с Олив Пендергаст -
фалшивата улична кучка".
Само си мислех, че може би всички тези лапета, които наричаме съученици
си имат някакви убеждения. Като например, Мериън Брайънт.
Но май цялата й високопарна набожност е просто поза.
Не, тя е просто един личен провал на Бог.
И нали се сещаш, че много от нас гледат просто да си паснат с тълпата.
Тогава, трябва или да направите всичко по силите си, за да угодите на тълпата,
или да решите да не ви пука от нея.
Не мога само да разбера - гениална ли си или побъркана.
Май няма особена разлика между двете.
- Нещо ново от Джордж? - Не.
Казах ти, че беше само за единия път и вече е история.
Много надуто се отнасяш към всичко това.
Не вярваш ли, че вече си някак свързана с него във вечността?
Да, ако съм "Клюкарката" в "Гимназия Суит Вали", начело с цялото "Женско братство".
Но не съм. Така, че може да не го взимам чак толкова навътре.
Знаеш ли, че Бранди Картър е казал на Ванеса Ходж,
че си била едновременно с три момчета в някакво джакузи.
Доста работа трябва да съм свършила.
Струва ми се, че звучи по-добре от преспиване с някой чичко.
Кой пък разправя това?
Знаеш ли онова момче Брендън? Някой му бил казал.
Той не е ли хомо?
Да.
Здравейте! Дяволът е на телефона.
Точно за теб си бъбрим с приятелката ми Риан.
Нали се сещаш за нея? Една такава хронично вкисната.
Псува като сомалийски търговец.
- Да, точно тя. - "Би"? "Би"? Какво е "Би"?
- О'кей. - Искам да знам какво е "Би"?
Ако, какво е "Би"? Какво е "Би"?
- Чао. - Какво е "Би"?
Бляскавата? Богоизбраната?
- Бомбастични цици! - Така ли ми викаш?
Да!
Супер! Брендън се обади. Искал да говори за нещо с мен.
- Сигурно, за да му заемеш някоя дрешка. - Както и да е, Би.
По дяволите, да!
Бомбастични цици!
На следващия ден нещата станаха леко скандални,
с което идва ред и на част трета:
"Изборът на дамите - закон за кавалерите."
Здравейте! Да има една Олив тук?
Във фризера имам цял буркан.
Извинете, сигурно съм сбъркал адреса.
Шегувам се. Заповядай!
Всеки приятел на маслините е приятел и на дъщеря ни Олив.
Олив, скъпа!
Един младеж дойде да те види.
Питаме дали давам ръката ти?
Какъв щастлив ден, мамо!
Мислех, че ще трябва да изпия цялата си зестра,
за да забравя самотата.
Младоженецът е тук, ура!
- Какво става? - Едно момче влезе в стаята на Олив.
- Момче? - Момче.
- Уау, момче. - Момче.
Момче?
Момче.
Влизай. Ето тук се случват чудеса.
И под "чудеса" разбирай "нищото".
- Искаш ли да излезеш с мен? - Какво?
Искам да кажа - искаш ли да си ми гадже?
Брендън, само преди няколко часа ми каза, че си гей?
Така е, но ти ми каза, че мога да се престоря на хетеро.
Да, но нямах предвид с мен.
Кефиш ме, но... Определено... Не си мой тип.
Да, и ти също не си моя тип.
Да, понеже, аз си имам една Ваг, която ти по-скоро би искал да е Пен.
Ще правиш ли секс с мен или не?
О, Боже мой, пич!
Направо ме уби.
- Не съм казвала това. - Знам какво каза.
Че трябва да се представям за хетеро докато се измъкна от оня пъкъл.
И след това мога да бъда каквото си поискам. Схванах мисълта ти.
Нали знаеш, че не съм преспала с никакъв колежанин?
Просто разправих на всички, че съм.
Всъщност, казах само на един. Но знаеш как бързо се развиват нещата.
Като пожар.
Значи мислиш, че не е задължително да правим секс?
И е достатъчно да кажа, че съм спал с някого т.е. с някоя.
Да! Да!
О, не!
- Чакай... - О, не, не, не!
- Няма начин! Няма! - Чакай. Един момент...
- Напълно забрави! - Само си помисли. Само...
- Може да сме си помогнем един на друг. - Не!
Ти искаш да си останеш коконата, за която те вземат.
Аз не искам да ме побъркват всеки ден. Това е големия удар!
Откъде ти хрумна, че ми харесва да ме мислят за кокона?
Най-малкото, защото вече те мислят за такава.
Просто едно несъществуващо съешаване.
Ти май си се надрусал. И то с некачествена.
Не е задължително да бъде точно секс.
Може да бъде въображаем "Бял боб" "Изстискване на лимон"...
- Изобщо не знам какво означат. - Защото си девствена.
Знаеш ли какво? Изобщо не си на прав път.
- Ще ти платя колкото поискаш. - Не ми трябват парите ти, Брендън!
Просто направи като мен и излъжи, че си го правил.
И кой ще ми повярва?
Ти не разбираш колко ми е трудно. Тормозят ме.
И всеки един ден в училище имам чувството, че се задушавам.
И да, можем да седнем да си мечтаем за това как
ще бъдем различни един ден
но живеем в настоящето и то е гадно.
Има само един изход от всичко това. Достатъчно умна си, за да се сетиш кой е той.
Така, че умолявам те - просто ми помогни.
Понеже не мога да понеса още един ден с всичко това. И не знам какво ще направя.
Като започна нещо го свършвам докрая.
Трябва ни трибуна.
Мелъди Бостик ще прави парти утре вечер.
Всички твои мъчители ще са там. Ще идем заедно. Става ли?
Ще правиш всичко каквото ти кажа и ще разправяш на всички колко съм велика.
- Благодаря ти много! - Просто...
Увери се, че си подготвен да приемеш всички последствия.
- И какво по дяволите е "Изстискване на лимон"? - Нещо като обърнат наопаки пъпеш.
Как може да не знам нищо?
На следващата вечер беше партито у Мелъди.
Тя е най-популярното момиче в училище.
Отчасти, защото е хубавка, с перфектна коса.
Но най вече заради това, че техните й позволяват да прави купони
всеки път когато ги хване да го правят в басейна,
което очевидно се случва всяка седмица.
Брендън и аз се появихме в разгара на купона.
Взех една от роклите на майка ми. Брендън пък облече едно от моите якета
и шоуто ни започна.
Хей, Олив! Брендън...
К'во става?
Надявам се не се сърдиш, че малко се почерпихме преди да дойдем.
Нещо като парти преди партито.
Слушай, каква е хавата, Мелъди Бостик!
Брандън тъкмо се канеше да ми сподели нещо,
което е наистина яко.
И аз се чудех дали не ти се намира стая
където той може да ми доразкаже историята...
Ако се сещаш, какво имам предвид.
Можете да идете в моята стая.
Първата в ляво.
Супер.
Олив с Брендън ли е?
Да. Като да не повярваш!
Вие сте мойта тайфа, пичове!
Пиян съм, кучки! К'во има?
Харесва ми стаята ти.
Чаршафите ми! Постелете кърпи.
- Олив ще го прави с гей... - Благодаря. Спусни щорите!
- Какво правиш? - Споко.
Господи, какво ви има на вас, гейовете? Толкова ли се стряскате от женските атрибути?
Да не мислиш, че там долу има гном?
Много са хубавки. Лилаво ли е това? Харесва ми.
Какво правиш? Може ли да дойдеш насам, моля?
Сваляй якето. Хайде!
Хайде, хайде! Бързичко!
Сега започвай да стенеш. Пъшкай, но убедително.
Казах стенание, не цвилене.
Пъшкай, нали се сещаш? Като при секс.
Господи, направо ме къртиш!
Добре, добре.
- Не е нужно да си агресивна. - Не ти ли харесва?
- Не, не ми харесва! - Не ти харесва?
А така как е?
- Малко по-добре. - Да, точно така!
Така е добре.
- Тоя пич не е ли гей? - Мисля, че да.
- Не спирай! - Давай!
- Не спирай! - Няма да спра.
Няма да спра.
Сега опитай ти. Давай!
Ще те обърна и ще те почна отзад!
Това няма да ги накара да си мислят, че си хетеро.
На кой му пука за гейството! Давай!
- Страхотно! Супер!
Точно за това говоря!
Подушваш ли това? Подушваш ли ни?
Не каза ли, че му мирише?
Не трябва ли да мирише?
Не трябва да го казваш.
- Не мирише никак зле.
- Не спирай! Да! - Не спирай! Толкова е яко!
- Готов ли си за големия финал? - Да. Какъв е?
Тръгвай!
О, Господи!
Смело напред, сине! Вече си мъж.
Благодаря.
Наистина, благодаря ти.
- Ето. - Защо ми е?
Доказателство.
Какво има, бре?!
Ей, брато!
Как беше тя?
Ами, да кажем, да кажем, че малко смешно ще ходя утре.
Какво?
- Пиян съм. Какво има, кучки? - Да!
- Хай, Тод!
Мислех, че си на репетицията за сватбата на братовчед ти?
Бърза репетиция бе. Имах само един стих за казване.
Бъзикам се.
Знам.
Извинявай. Как върви купона?
Знаеш, аз...
- Тук се намирам. - А, искаш ли бира?
Римуват се. Харесва ми.
Да.
- Аз ще тръгвам. - Сигурна ли си?
- Да. Чао. - Ще се видим на края на света.
Може би ще ви прозвучи тъпо.
Винаги съм знаела, че ще бъде шумно,
фалцетно и какво ли още не...
Но и винаги съм си мислила, че когато губя девственстта си
ще бъде поне малко...
Знам ли... по-специално.
Джуди Блум трябваше да ме предупреди за това.
Звучи прекрасно.
При това, без ни един урок.
Момчето от вчера остави това за теб.
Ами, остави го при другите подаръци от ухажори.
- Той изглежда доста добро дете.
Както и доста гей.
Хомосексуален до мозъка на костите си.
Исках само да знаеш, че аз и баща ти напълно те подкрепяме.
Обичаме те без значение какви са сексуалните ти влечения
очевидно към другия пол.
Не се срещаме, мамо.
И хич не се притеснявам дали ще ни дариш с внуци.
Макар че все пак тайничко се надяваме, че ще заченеш
и така ще гледаме как още някое дете расте покрай нас.
Непременно го направи.
- Чао засега. - Знаеш ли, аз също излизах с гей някога?
Доста дълго при това. Доста дълго.
Господи, само не ми казвай, че той и ти сте женени с деца?
Не.
Не, не, не.
Баща ти е хетеро точно толкова, колкото изглежда.
Даже малко повече от необходимото. Ако се сещаш за какво намеквам.
Не. Може ли да затвориш вратата?
Вратата е точно отсреща. Продължавай да вървиш.
- Отивай да спиш и да покажеш това на татко. Браво!
"В случай, че не пазаруваш от "Таргет" можеш спокойно да си го начукаш.
Брендън"
Здравей, Ри!
Вярно ли е, че си ходила с Брендън на партито у Мелъди?
За това ли разправят някои?
За това разправят всички!
Ами, в такъв случай, предполагам... Предполагам, че е истина.
Това, че си прецека девствеността не значи,
че трябва да мяташ котката си на всеки. - Не я мятам на всеки.
Трябваше да чуя за това от Джаки Рудетски.
Знаеш ли колко смущаващо е това?
Да разбера, че си спала с гей от Джаки Рудетски!
Наистина трябва да е било много смущаващо.
Защо не ми каза, че ще ходиш?
Трябваше да дойда и яко да те хвана за косата.
Ядосана си, че не си ти центъра на света ли?
- Май си станала леко известна. - А ти леко набожна.
Малко почваш да ме дразниш.
Извинявай, че е задължение на всяка истинска приятелка
да опомни дружката си, когато всички, ама наистина всички, започнат да й викат
мръсна руспия.
А, ти мислиш ли, че съм такава?
Знаеш, че не искам да го повярвам, но предполагам, че е истина.
Така ти викат.
А ти си една завистлива девственица!
Така че...
Викали ми мръсна руспия?
Дадено, ще бъда най-мръсната която някога са виждали.
Мамка му!
Всичко наред ли е тук? Звучиш така сякаш правиш секс,
което не може да е истина, понеже гаджето ти е обратен.
Той не ми е гадже.
Хей, никого не съдя. Всички сме деца божии.
Аз също някога бях за малко гей.
Не е кой знае какво. Всички го правим. И няма никакъв проблем.
Татко, може ли да ме оставиш?
Всичко наред ли е, малката?
Да.
Разкажи им играта!
- Хей, Ансън! - Хей!
Наскоро осъзнах нещо наистина забавно. Името ми е анаграма на "Обичам".
Какво? Какво е анаграма?
Разбери сам, момче!
Какъв ти е проблемът?
Наистина ли искаш да знаеш какъв ми е проблемът?
Не. Зададох ти риторичен въпрос. Не искам да знам нищо за теб.
Вече не сме приятелки.
Официално!
Дрън-дрън!
И си искам готиния суитчър. Така и така ти беше много широк.
Не думай!
- Престани. - Какво?
Какво правиш?
Нищо.
Не забравяй, че утре е денят на Земята.
Хора, имаме проблем: Олив Пендергаст!
- Трябва да се помолим за нея. - Амин.
Но и също така трябва да я разкараме от тук.
Амин.
Чу ли сте сигурно какво е направила у Мелъни Босиик?
- Бях там. Чух всичко. - Това не е нещо,
с което трябва да се гордееш, Кърт! - Съжалявам. Но бях там.
Опитах се да й помогна, но това момиче отказва всякаква помощ.
Има ли някой тук, който мисли, че може да я накара
да проумее как всичко, което прави, е греховно?
- Всичко е наред. - Съжалявам, приятели. Толкова е глупаво.
Не е Мериън. Сериозно е.
- Истинско е. - Така е.
Исус ни казва да обичаме всеки.
дори пропадналите и гейовете, но е толкова трудно понякога.
Защото те продължават да грешат отново и отново.
Обещайте ми нещо.
Обещайте пред Бог, точно тук и сега,
че ще останем чисти и непорочни до брака.
Обещаваме.
Страхотен. страхотен, страхотна, страхотен...
Обичам ви. И Бог ви обича. Нека променим днешния свят.
- Майк? - Да го направим.
Не разбирах защо се впрягаха толкова?
Сложих си по едно "А" на дрехите, точно както поискаха те.
Или може би всичко е защото, вече носех два размера по-малки дрехи?
Хей, Олив!
Забрави си стъклената пантофка на партито оная вечер.
Да, и една тиква изцапа цялата ми рокля.
Бива. Як майтап.
Жалко, че аз и ти няма да можем да идем в оная стая вече.
В къщата на Мелъди Боскит ли беше?
- Да. - Не мога да повярвам, че си спомняш това.
Ами, да. Кой би забравил първата си почти целувка?
Хей, Олив!
Евън! Как си?
Може ли да поговоря с теб?
Да, какво има?
Не се ядосвай, но Брендън ми разправи какво сте правили.
И за мен си беше много вълнуващо.
Не, той ми каза истината.
И си мислех, че и на мен би могла да помогнеш?
Чао, Евън!
Чакай! Ще ти платя.
На около 60 секунди съм от това да ти извъртя такъв шамар,
че зъбките ти да изпадат. - Пред всички?
Не ми трябва позволението ти.
Какво?
Със славата, която имаш
не мисля, че хората няма да ми повярват.
- Заплашваш ли ме? - Ще ти дам сто долара.
Противен си ми!
Аха. И там е проблемът.
Забрави.
Съжалявам, че попитах.
Знаех си, че няма да ме огрее.
Аз съм просто един мазен дебелак.
Кога най накрая ще свърши гимназията?
Мамка му!
Искам сто-доларова депозитна карта в шкафчето си до обед.
С предпочитание към "Гап", но може и "Амейзън" или пък "Офис Макс".
Всъщност, нека да е от последния. Отдавна съм им хвърлила око.
И не сме правили секс, ясно?
Дала съм ти да ми погалиш гърдите и е било най-великото ти преживяване,
несравнимо с каквото и да е друго, даже и с кекс.
Схвана ли?
Чакай малко. Сто долара за втора база?
- Да. - Не е ли малко множко?
Не може ли да прибавим малко задно действие или натривки отпред?
- На къв ми се правиш? - Какво и да е. Значи си съгласна?
- Все ми е тая. - Имаме сделка тогава.
Благодаря, Олив!
Знаеш ли кое е най-тъжното в цялата работа, Евън?
Че ако беше истински мъж щеше да ме поканиш на среща.
А аз можех и да приема.
Наистина ли? Искаш ли да излезем, тогава?
Не, вече не искам, глупако.
Не трябваше да ме изненада особено, че мълвата за платените услуги
се разпорстрани из училище по-бързо и от...
И от която и да е друга мълва за мен.
Ей, елате насам!
Прави разни неща за пари...
Но за онези, които знаеха истината бях идеална за пазарлъци.
И харесва ми или не, имах внушителен брой клиенти.
Фил ме дари със сто-доларов "Бест Бай",
за да разправя как сме се натискали зад библиотеката.
Взех 50-доларов "Ти Джей Макс" така че Елин Рин да може да дрънка
как сме се задявали в часа по Химия.
90 долара за "Панда Експрес", поради което Райън Дюке може да се хвали,
че съм му показала моята, а той не ме е запознал със своя.
Крис Милър се оръси с цели
40 долара за филми,
които се прожектираха временно
в тъпия театър за чуждестранно кино.
Здравейте. Един билет за..."Der scharlachrote Buchstabe".
Но дори това бе за предпочитане пред Санджи Чендърсейгард.
Сериозно? Един купон? Двайсет процента намаление?
Толкова ли мислиш, че струва измислена среща с мен?
Осмислям ти нещастния живот!
- Само толкова имам. - Това да не е мой проблем, амиго?
Знаех, че е Латино но поради всички тези...
мръсни сделки, се държах като Карлито.
- Изчезвай, мексиканецо! - Добре.
Какво се случи с джентълмените?
Във филмите от 80-те ли си останаха?
Искам Джон Кюсак да ми пуска парчета под прозореца.
Иска ми се да подкарам косачката с Патрик Демпси.
Искам Джей от "Шестнайсет свещи" да ме чака пред църквата.
Искам Джъд Нелсън да забие юмрук в небесата,
защото знае как ме разбива с това.
И още веднъж, искам животът на 80-те.
И по възможност, някой с много хубава музика.
Просто ей така.
Но, не. Не. Джон Хюз не режисира моя живот.
Вместо това,
успях да спестя цели 15 цента
за почистващ антибактериален гел.
Така че, ако все още сте с мен, надявам се, че поне някой е останал...
Идва ред на част четвърта:
"Как аз, Олив Пендергаст от измислена развратница
станах съвсем истинска разрушителка на семейства?"
- Искали сте да ме видите? - Да. Защо не влезеш?
Какво се случва?
- Откровенича. - Наистина?
Мисля, че си взела книгата малко присърце.
Наистина се надявах да имам отличен. Нямам ли?
Чух разни слухове.
Вярно е. Наистина ще мина в отбора на екзистенциалистите.
- Знаеш за какво говоря. - Ля-ля-ля.
От кога и учителите се занимават с тинейджърски клюки?
От тогава от когато всеки изтописва всичко във Фейсбук.
Не знам кое е очарованието на вашето поколение,
с цялото това документиране на всяко едно хрумване,
но мога да ви уверя, че не всяко от тях е гениално.
Роумън имал "як ден",
бил си купил "нулева Кола" от бензиностанцията
и бил толкова "як пич".
На кой му пука?
Пил е диетична Кола отново?
Тоя Роумън не го слуша главата!
Слушай, каквото и да се дрънка там, на мен ми е любопитно.
Мисля, че наистина трябва да обмислите някакво поощрение за мен
предвид старанието ми.
Полагам големи усилия в разнищването на пуританските привички,
за които Хоторн пише. - Ти си една от малкото, които го е чела.
Ако прочета само още една писмена работа,
в която се описва колко секси е тя в банята, за фалшивия й британски акцент
или за това как още е омъжена за Атчън Кътчър... Наистина ще се гръмна.
Защо хората просто не изгледат оригиналния филм?
Знам, че си чела книгата.
Така е.
Слушай, извинявай за дето те изпратих при директора.
В интерес на истината го направих само защото,
исках да не проявявам пристрастие пред останалите.
Всъщност, какво й има на Нина?
Не я понасям.
Няма да й кажа.
- Все тая, аз ще отрека. - Хубаво.
- Чао. - Чао.
Все така!
- Здравейте, г-жо Грифит! - Здравей! Как я караш?
"А" значи "адската".
Не съм виждала това момиче преди.
Не ме изненадва.
Но аз съм педагогически съветник и се предполага, че познавам учениците.
Особено онези, които се обличат като проститутки.
- Радвам се да те видя. - Ти как си? Всичко наред ли е?
А, не! В училище сме. И тук има правила.
- И прозорци. - Да, да.
Направи ми услуга. Говори с нея.
Мисля, че има нужда.
Това да не е момичето, за което всички говорят?
Тя е.
Ясно. Ами, да, би било добре.
Онази бого-побъркана, нахакана помощничка
не спира да я храни зад гърба.
Всичко е измишльотина, но все пак някой може да поговори с нея.
Дадено. Какво ще вечеряш довечера?
- Няма да си си вкъщи? - Съжалявам.
Имам консултация след часовете. Някакво лапе с нож.
Умната!
Нож за мазане на масло. Но нали знаеш...
Нож за отключване на разни неща...
- Добре, чао. - Чао.
Мисля си за една друга ключалка.
Ще направя спагети.
- Супер. - С месо.
Да ти е сладко!
- И кюфтета. - Да ти са сладки и те!
Наостряш си моливите?
Заостряш ги яко, а?
Остриш? Виж! Виж се само! Колко остро!
Давай, давай, давай!
- Господи, това беше остро... - Олив, може да влезеш.
Добра работа.
Извиках те, за да може ако искаш...
да си поприказваме малко за всичко напоследък.
Нали знаеш, че някои учители са загрижени.
Съпругът ви?
Олив, опитваш се да дадеш гласност на нещо.
Но съм малко объркана на какво по-точно?
Загазила ли съм?
Понеже съгласно дрескода
дължината на полите ми никога не е много голяма.
Не, не си загазила.
Исках просто да се уверя,
че ако има нещо, за което искаш да поговорим
винаги можеш да ми се довериш.
Ако ви споделя нещо обещавате ли, че ще си остане между нас?
Да. Нали съм педагогически съветник.
И това ми е работата.
Имам репутация, която трябва да поддръжам.
И май се справяш.
Хубаво. Слушай, не казвай на никого какво съм ти дала, моля те.
Взимай.
- Ето. - Не са ми трябват.
О, повярвай ми трябват ти. Заповядай.
Вземи ги.
Просто не ми се ще това, което вършиш да ти прецака живота.
Олив, прави каквото искаш.
Изразявай себе си така както ти харесва. Но винаги имай резервен вариант.
Слушайте, г-жо Грифит. Аз наистина... Нямам нужда от тях.
Нали знаеш, че хапчето не ти е гарант на 100 процента.
Разпитай за това някои ваши семейни приятели.
Благодаря, че се отби.
Би ли казала на следващия да влезе. Благодаря.
Твой ред е, пич!
Отивай. Не се тревожи.
Всичко ще бъде наред.
Не намираш ли за малко странно това, че приятелят ти е на 22
и е все още в гимназията. - Това изобщо не ти влиза в работата.
Той е тук поради неговия избор.
Сам е избрал да не може да завърши четири поредни години?
Неговия избор. Негов? Негов?
С главно "Н".
Ако Господ искаше той да завърши ще да му даде и правилните отговори.
Извинявай. Направо ме посираш от смях, жено.
И защо се е разциврил като бебе?
- Някакви сексуални проблеми ли има? - Не, долно злодейско отроче!
Родителите му се развеждат.
Знаеш ли какво? Случва се понякога така че,
родителите на гаджетата ни се развеждат.
И е добре да знаеш, че вината не е в теб.
Аз трябва да вървя.
Но те идват в нашата църква. Какво ще си кажат хората?
Колко точно траят такива прегръдки, щото аз май трябва да вървя.
- Ще се оправиш ли? - Да, ще се справя.
Г-жа Грифит е невероятна.
Тя ще помогне на Майк. И всичко ще е наред.
Ето. Това се вика бодър дух. Всичко ще е наред.
О'Кей.
Чакай. Ти защо си мила с мен?
Аз направих всичко.
Прецаках те.
Съжалявам за всичко, което съм казала. Толкова съжалявам.
Наистина искам да сме приятелки. Искаш ли да сме приятелки?
Много.
И за един ден ние наистина станахме приятелки.
Мислех си, че няма да продължи дълго.
Олив!
- Приятелко! - Здравей, дружке!
- Липсваше ми. - Ти на мен повече.
В началото ми пращаше смс-и.
После започнахме да си имаме разни шеги.
Олив!
Трагедията ни споходи в дърводелницата.
Не беше заради това че някой си е отрязъл палеца,
което реално се беше и случило.
Майк е в болницата. Толкова го боли.
Сестрата не знаела какво му има.
Не плачи, не плачи.
Толкова ме боли, мамо!
Точно това, което си мислех е. Хламидии.
Не.
Коя си изчукал? Казвай!
Казвай или ще те ликвидирам още тук!
Олив. Олив Пендергаст!
Ще ти се обадя по-късно. Чу ли? Чао!
По дяволите!
Хламиди?!
Кучка!
- Олив! - Ехо!
О господи! Милостиви боже!
Панирах се.
Казах, че съм ги прихванал от Олив Пендергаст.
Знам, но какво според теб трябваше да кажа?
Майка ми казала на майката на Мериън.
Опитах. Опитах се да я обвиня, че е заради развода.
Но майка ми не ще и да чуе.
Край. Трябва да им кажа!
Не ми пука, че ти си ми ги лепнала. Не ми пука!
Обичам те, искам да съм с теб и никой няма да ни спре.
Нито майка ми, нито Мериън, нито училищният съвет,
нито даже президентът на Америка.
О, Господи!
Какво? Какво искаш? Какво искаш?
Изчезвай!
Супер. Направо прекрасно.
Извинявай, аз само... Търсех Мериън.
Да е споменавала нещо за мен?
Преди малко ми зашлеви един.
Не. Аз съм виновна. Толкова съжалявам, Олив!
Аз обърках нещата. Мамка му, как само...
Мамка му, наистина прецаках всичко. Мамка му. Мамка му, наистина оплесках...
Мамка му, ужасно много оплесках всичко.
Добре. Не ме разбирайте погрешно, защото много ми харесва...
но не мисля, че трябва да използвате точно такъв речник пред учениците.
Знаеш ли и какво друго не би трябвало да правя... Да спя с тях!
Но това не ме спря. Мамка му!
Чакайте! Вие... О, господи!
Не... За нищо не ви съдя, никак даже. Ама... Господи!
Какво общо има това с мен?
Защото трябва да знаеш, че бракът не е никак страхотно нещо.
Не сме правили секс от месеци.
От месеци, разбираш ли?
И когато това страхотно момче се появи... И е толкова мил с мен...
Пък и не е малолетен.
Не е незаконно. Не е, защото той е тук от сто години.
Пък и не е най-самоотвержения последвател на библията.
И после му откриха хламидии.
И тръгнал да разправя, че ти си му ги натресла.
Защото не иска да си загубя работата.
Пък и сам не иска да се забърква, затова казал, че си ти.
Съжалявам.
Но, аз ще... Ще оправя нещата. Чуваш ли? Ще кажа на всички.
Ще кажа на всички, че съм аз. Просто... Просто ще си загубя работата.
Каквото трябва ще загубя. После всичко ще е наред.
Май ми беше станало навик да помагам на всички немили-недраги.
или може би просто не исках да видя
как с брака на любимия ми преподавател е свършено.
Както и да е. Реших да помогна.
Аз бих могла да имам хламидии.
Имам предвид, лесно можех да ги дам и на Майк.
Никой не знае...
При жените, често няма симптоми.
И целият свят ме мисли за най-голямата курва, така че...
Не бива. Не бива.
Защото една курва не може да понесе повече от това, което вече си има. Повярвай ми.
Обади се на Майк.
Кажи му, че е задник и ми е длъжник,
както и, че аз отговарям за неговите хламидии.
Много прегръдки се насъбраха днес.
- Ще гориш в ада, Олив! - Махай се от тук!
Предполагам, че не трябваше да съм особено изненадана от всички хора
бленуващи да ме прокудят.
Бог да ти е на помощ, Олив!
Най-смешното е, че докато се случваше всичко това
не можех да се начудя що за протестни материали са си направили.
Въпреки че, със сигурност ще си паднете по момчето от "Куизън фуд".
Само едно нещо върви ръка за ръка с религията: Капитализмът.
Защо правиш това?
Опитвам се да направя това училище едно по-добро място.
Тогава, направи петиция против токсичните консерви!
Ново пилешко в "Куизън"!
- Не сега, Куизън! - Ти си кучка.
Стигна твърде далеч, Олив!
Ри, ако правиш това, защото съм по-популярна от теб...
Да не бъркаме известността с покварата.
- Не искаш да гориш в ада, нали? - Ще се моля за теб.
Съжалявам.
- Добре ли си? - Да, супер. Направо страхотно.
Хич да не ти пука от тия, Олив!
Не си ли чул?
Аз вече чух.
- Отиваш в ада, Олив! - Всичко, което правиш е порочно!
Отиваш в пъкъла!
Вербуваха и Риан!
Никога не подценявайте силата на екстремисти като Мериън!
Те подушват слабите и им се нахвърлят като диви котки.
И тълпата около тях расте и расте.
Но поне си имат нея.
Докато аз макар винаги да съм била сама сега наистина се чувствах сама.
Затова трябваше да хвърля един поглед на онова, което толкова ги зарибяваше.
- Има ли отдел "Религия"? - Ето там.
- Търсите ли нещо по-специално? - Бибилията.
Това е най-продаваното след "Здрач".
Нямах време, за да изчета всичко,
понеже е към 600 страници.
С малък разред.
И както би ви казал всеки воин -
има безброй тълкувания.
С изключение на Гражданската война. Тя си е чист расизъм.
Така че имам нужда от експерт.
Или по-скоро, някой, с когото да поговоря.
Прости ми, отче, прости ми, че съгреших.
Мисля, че така трябва да започна, нали?
Така поне се прави по филмите.
От къде да започна?
Представях се като...
Как се казва по католически?
Блудница?
Блудница. Каквато, всъщност, не съм била.
Останалите си мислят, че съм такава.
Аз пък не ги оборвам.
Та, че се чудя - грешно ли е това?
Просто много хора ме помолиха да направя това-онова.
И си мислех, че всичко е наред след като не го правя наистина.
Нещо като наужким.
И никой не страда.
А сега толкова хора ме мразят.
Отчасти, аз себе си, също.
Може би съм съгрешила.
Но ти нямаш ли да кажеш нещо по въпроса?
Да изрецитирам десет пъти "Аве Мария", за да се пречистя.
Нещо символично там, по бързата процедура? Ехо?
Трябваше да видиш, че имаш гости.
Слава на Бога, живея в малък град с безброй църкви.
Така че, отидох да се срещна с човек от плът и кръв.
Мога ли да ви помогна?
Да, чудех се дали е някъде наблизо свещеникът?
Не е ли свещеник?
Преподобен? Мъдрец?
Нарича се пастор и е тук.
С какво мога да ви помогна?
Интересува ме каква е позицията на църквата към прелюбодеянията?
Не са добри постъпки.
Съгласна съм, и то напълно. Но, тогава, обяснете ми следното.
Ако приемем, че има Ад...
Според Християнската църква Адът съществува.
О'кей, тогава, нека просто кажем, че има Ад.
Да, има. Да сме наясно.
- Ако все пак допуснем, че няма. - Не може. Адът си е там.
Над главите ни, под нозете ни. Там е.
В такъв случай, кое е по-страшно: лъжата или покварата?
Или лъжата за поквареност е два пъти по-греховна?
О, не!
Извинете, как казахте, че се казвате?
Не съм ви казвала. Аз, знаете ли... Ще тръгвам.
Ще отскоча да хвърля един поглед и на Юдаизма.
- О, господи, цели две рамки? - Извинете.
Евреите и аз имаме много общи неща.
- Особено в модните виждания. - Довиждане!
Да, без да искам бях попаднала на човека,
сътворил моята унищожителка.
Кой друг абсолютен идиот може бъде, ако не баща й?
Клоня към "Другата Болейн"
или към "Гушни букета". Голям хит.
Не може ли да гледаме филми за деца? Всеки път избираш ти.
Защото всяка седмица "Номинирания" има право да избере.
Да, но ти си тоя номиниран постоянно.
Което си има своето обяснение.
Да, понеже ти избираш пък кой да бъде номиниран.
Обвиняваш ме в пристрастие?
Нека бъде "Гушни букета"! Той ще е. Най-доброто решение.
Толкова съм щастлив с това си решение. Това е, каквото е.
И след като изгледаме "Гушни букета"
не забравяй да го задраскаш при филмите, вече гушнали букета.
Хора,
да знаете, че ако случайно чуете, че имам хламидии, това не е вярно.
Олив, трябва ли да водим онзи разговор отново?
Не, просто да знаете, че се разправят такива неща.
Това, което споделяш напоследък не ме ощастливява особено.
А да не говорим за онова, което обличаш.
Не те съдя, но приличаш на стриптизьорка.
- Мамо! - От най-висок клас.
Като губернатори и атлети.
Но така или иначе, стриптизьори.
О, господи! Просто се опитвам да съм разнообразна.
И нямам никакви полови болести.
О, това е чудесно! Дъщеря на годината.
Ако чуете нещо друго
елате да ми кажете някой мъдрост и после да ви няма.
Скъпа, леко започваш да ни тревожиш напоследък.
Трябва ли да сме разтревожени?
Не мисля.
- Сигурна ли си? - Да.
Да, всичко е под контрол.
- Хубаво. - Добре.
Нека букетите завалят.
Букети, букети.
Че животът ми просто малко се обърка
е меко казано.
Дори препрочетох "Алената буква", за да видя как Естер се е справила тогава.
И се оказа, че е превърнала наказанието си в кротко смирение.
Което мен никак не ме устройва.
И въпреки сюжета на легендата, в която имах главна роля,
никой не ме беше поканил на истинска среща.
Момчетата просто се хвалеха, че са спали с мен,
а реално нито един от тях не се беше осмелил да ми предложи секс.
Започнах да си мисля, че сигурно наистина имам гном между краката.
Докато накрая... - Хей, Олив!
Хей, Ансън. Как си?
Чудех се дали си свободна довечера?
Може да излезем или нещо такова?
Имаш ли нещо впредвид?
Мислих си да наемем балон,
да си вземем малко шампанско
и да почетем малко Силвия Плат.
Или можем да идем до "Къщичката на омарите".
понеже е малко по-лесно.
- Обичам тая къщичка. - Хубаво.
Значи, излизаме тогава?
- Да. - Добре.
Все пак да взема ли нещо на Силвия Плат?
Не, можем да си мушнем мозъците във фурната
ако толкова не измислим за какво да си говорим.
- Супер. Добре. - Супер.
Много си красива.
Благодаря.
- А ти си кавалер. - Не.
Просто момче на вечеря с момиче.
Вярваш ли на всички приказки, че омарът е афродизиак?
Не знаех, че така се говори.
Медицински няма точни доказателства,
че която и да е храна може да усили сексуалните желания и прояви.
Но мъжете дават луди пари, за да затрупват жените с храна
което мислят, че ще им донесе успех. Което е забавно, понеже
кое му сексито на това да мляскаш някакви си стриди? Нищо.
Знаеш ли, че някои хора ядат носорогови рога,
защото увеличават дължината на половия член?
А това съвсем не е вярно.
Испанска муха. Испанска муха. Чувал ли си някога за нея?
- Да. - Това нещо.
Прахообразуващ бръмбар. И какво?
Незаконен е в щатите. Ако хапнеш само малко от отровата му
причинява болезнено уриниране, треска и кръвотечение.
- Много ли говоря? - Не.
Просто привключваш на различни теми много бързо.
Не сме ли пили заедно кафе преди три седмици?
Шегувам се.
Маринованият ви омар с рак и плънка от морски дарове.
- Завиждам ви. - Благодаря.
Да започваме, а?
Не знаех, че мармотът Тод работи тук?
Облечен е като омар.
Трябва да започна да му викам Тод Омара.
Мамка му!
- Мамка му, мамка му... - Какво? Какво не е наред?
- Риан е ей там. - И?
Влюбена е в теб от първи клас. - И?
- Ами, най-добрата приятелка ми е. - Мислех, че не си говорите.
Което не значи, че не ми е най-добрата приятелка.
Или пък, че трябва да се размотавам с теб.
Ри и аз нямаме нищо общо.
- А аз и ти? - Да.
- Като например? - И аз не понасям Мерън Брайънт.
Ако това е дето ни свързва, трябва да изляза на среща с цялото училище.
А не си ли излизала с всички?
Не. Не съм.
Тя не трябва да ни види. Извинете, извините...
Извинете, може ли?
Току-що си спомних, че съм алергична към стриди.
Забравих, че белите ми дробове могат да колабират.
- Ето за сметката. Задръжте рестото. - Благодаря.
Съжалявам, но трябва да се омитаме.
- Тръгвай, тръгвай. Хайде. - Добре.
Бягай, бягай, бягай!
Извинявай за това.
Имам нещо за теб.
Двеста долара депозит за "Хоум Дипоу".
Не мислех, че...
Знам, че не е кой знае какво, но нещата дето правят си ги бива.
Купих си въздушния компресор от там.
Ето защо е била срещата?
Ами, 200 долара ме уреждат.
- Не става точно така. - Всичко е наред.
Спри!
Аз не правя наистина секс за пари.
Разправям, че е така, но всъщност изобщо не е.
Всичко е наред. Спокойно. Хайде.
- Спри. Не, не! - Какво?
Спри!
Спокойно, скъпа. Всичко е наред.
Задник!
Какво правиш. Платих ти.
Вече, не.
Стига! Това са глупости.
По дяволите!
Хей, Олив!
Тод, здравей!
- Добре ли си? - Влезе ми нещо в окото.
Клонче или е нещо от лещата.
- Не знаех, че носиш лещи? - Не нося, което ми позволява да плача.
Олив, хей, нека те закарам вкъщи.
Искаш ли да поговорим?
Какво да ти кажа? Всеки мисли, че съм курва...
И за първи път започнах сама да вярвам в това.
Какво?
Не се прави, че не знаеш какво разправят хората за мен.
Това, че знам какво разправят не означава, че им вярвам.
- Кой ти каза? - Никой.
Никой не трябва да ми казва, че... Имало едно време едно парти,
една тъмна стая и едно момче, уплашено от първата целувка.
И знаеш ли, имало и едно невероятно момиче, което го спасило.
Още не мога да повярвам, че си спомняш всичко това.
Знаеш ли, понякога си представям, че първата ми целувка е била с теб.
- Наистина ли? - Да.
- А с кого беше? - С Риан.
- Моля? - Тя трябва да ти е казала.
Беше година по-късно или нещо такова...
Между другото, беше ужасно Тя беше като...
Кучка!
О, господи, тя знаеше какво изпитвам към теб.
- Какво изпитваш към мен? - А аз съм тръгнала да се кося..
Просто перфектно!
Чакай малко, какво изпитваш към мен?
"Изпитвах"
Казах "изпитвах".
Стори ми се, че чух "изпитвам".
- Не, "изпитвах" беше. - Добре.
От къде знаеш къде живея?
Нали се прибирахме заедно.
Да, във втори клас. Ти нещо като справочник за адреси ли си?
Само за адресите на хора, които намирам за готини.
- Мислиш, че съм готина? - Да.
И мисля, че си красива и умна.
Преди моята трансформация ли си извади такова мнение?
Много преди това.
Защо тази клюка не се е разпространила?
Предпочитам да запазвам някои неща за себе си.
Известността, без значение каква е,
никога не носи ползи на "известния". а само го засипва с "вести" за него самия.
Къде беше преди две седмици?
Олив.
Ако обещая да не казвам на никого, може ли да те целуна сега?
Не.
- Добре. Извинявай. Съжалявам. - О, не.
Имах предвид, не сега.
Не искам да ме целунеш сега, когато лицето ми е цялото с разтечен грим
след като един надървен тъпанар се опита
да си навре езика право в гърлото ми.
От 8-ми клас винаги съм искала да те целуна.
Но съм си мечтала, че ще е перфектно.
А точно сега, животът ми е каша.
Иска ми се да го пооправя малко преди да те поканя в него.
А какво ще стане ако се нанеса сега, въпреки бъркотията?
Може и да успея да ти помогна.
Защо сега?
Защо така внезапно си спомни за мен?
Не знам.
Не съм размишлявал много над това, както би направила ти.
- Лека нощ, Олив! - Лека нощ, омар Тод!
Сега, когато знам, че има свестни и мили хора наоколо
лъжите могат и да спрат.
Знам, че има само един човек, който оцени цялата тази история:
Брендън.
Помогнах му и въпреки че това може да е краят на новата му репутация
като хетеросексуален знам, че той ще ме разбере.
О, господи! Разбра ли, че Брендън е избягал от вкъщи.
Наистина! Оставил само бележка, на която пишело: "Аз съм гей, кучки"
и напуснал града с някакъв напомпан чернокож.
Извинявам се на Марк Твен.
- Чакай малко! - Какво?
- Каза нещо. - Ти каза нещо.
Чух нещо и затова се върнах.
- Забавна си, ставаш! - Можеш да ми звъннеш.
Отидох при всеки един, на който бях помогнала с молба да кажат истината.
Няма начин. Платих ти.
Даде ми депозитна карта за автосервиз. Аз дори нямам кола.
Повод да си купиш.
Евън, моля те, направи това за мен! Аз направих онова за теб. Дължиш ми го!
Не искам хората да си мислят, че не съм превзел втора база.
Знаеш ли колко много момичета ми се лепнаха след това?
Значи момичетата са тъпи, колкото момчетата.
О, да! Така е.
Ставаше все по-зле.
"Почитай майка си и баща си..."
Предвид състоянието си Майк беше изпратен при своите баба и дядо
в Палатка, Флорида.
И ако има нещо по-лошо от хламидии, то това е Флорида.
"...виновен за прелюбодеянията си."
Махни ръцете от топките си, момче!
Олив, животът е пълен с избори.
Аз направих лош. Ти също.
И не виждам друга алтернатива, освен да продължа да живея с вината си,
която води началото си от твоето неблагоразумие да излъжеш.
Ние направихме своя избор. Сега просто трябва да живеем с него.
Или мога да кажа истината на всички, да те уволня и пратя в затвора.
Първо на първо, той е пълнолетен.
Доволно пълнолетен за щата Калифорния.
Проверих. На 21 и 8 месеца е.
И второ, иди си играй сама на "Кой ще ми повярва"?
Защо не се запиташ, ако беше възрастна на кой щеше да повярваш?
На кой? На кой?
На кой? Кой?
Радвам се, че се отби.
Да, г-жа Грифит беше откровено зла и все пак не трябваше да правя, това, което направих.
Жена ви има хламидии, спи със студент,
който е заразила и за всичко това се опитва да обвини мен.
Моля?
Съжалявам.
Г-н Грифит, ако някога видите това.
Знайте, че наистина сгреших като ви казах всичко онова така изведнъж.
Не трябваше да го правя.
Не се чувствам никак зле, че излъгах, за да спася жена ви.
Но се мразя за дето ви казах истината. Съжалявам.
С това, което казах, макар и вярно, разруших един брак.
Връщайки се назад, това е нещото, за което най много съжалявам.
Сега, всички ония, които знаят истината или ги няма, или не искат да я признаят.
И Мериън Брайънт и последователите й искат главата ми.
А най-сбърканото е, че няма да дам на директора да ме изключи.
Аз също имах подобно преживяване на твоите години.
Какво? Всеки те е наричал мръсница?
Носеше ми се ужасна слава и хората ме наричаха каква ли не.
- Защо? - Защото бях мръсница.
Преспах с един куп хора. Не с един и двама. Повечето момчета.
- Мамо! - Извинявай, но ги бройках.
Преди да срещна баща ти имах много ниска самооценка.
Моля те, направи ми услуга и ме удуши с това.
- Истина е. Истина. - Ще пукна.
Вярно е. Бях ужасно извратена.
Можех да правя това, да си вдигам краката така...
Спри! Не можеш ли да престанеш? Не ми показвай.
- Не виждаш ли в каква каша съм? - Не, не си, Олив.
Ти си прекрасна!
И се справяш добре, както и аз навремето.
С усмивка.
И с разликата, че си по-умна.
Така че, ще преодолееш всичко това далеч по-добре от мен.
Благодаря ти, мамо!
- Можех да си вдигам крака толкова високо... - Не, не, не. Спри!
Е, дойде време да сложим край на историята за всичко преживяно...
...от мен.
Затова реших да се запиша.
Ето къде сме вече.
Част пета:
"Не тихо, а с трясък и гръм"
Днес, отново имахме една от онези глупави сбирки.
Тод убеди бандата да изсивирят най-горещата песен в репертоара им.
Аз трябваше да разбия всички и да ги пратя право на компютрите вкъщи.
Имах на разположение една дрешка и 30 секунди.
А, и един номер, който непременно исках.
Без конкретна причина.
Това Олив ли е?
Това беше само за загрявка.
За голямото събитие, разберете повече на www.FreeOlive.com тази вече в шест.
И знам, че малко забавям баскетболната игра, но я се стегнете...
Кое е по яко: Как го правят някакви мърмоти
или как го правя аз?
Какво си мислиш, че правиш? Марш в офиса ми веднага!
Не мога, имам среща с момчето, по което си падам, пък и с цялото училище.
И преди да решите да ме изключите май е по-добре да си побъбрите с г-жа Грифит,
защото съм сигурна, че тя ще ви разубеди.
Напред, мърмоти!
Ето ви и вас,
зачакали ме да целуна Тод,
заслушали как правя секс с Брендън,
накарали ме да излъжа зарад вас,
и наричайки ме как ли не.
Знаете ли, стана точно както с Естер в "Алената буква".
С изключение на едно нещо, което филмите не ви казват:
Колко ужасно е да си отхвърлен. Справедливо ли не.
От къде знаеш, че обичам тази песен?
Предположих.
Виждам, че си следил интернет изявите ми, които текат и в момента.
Зарежи ги. Даде им достатъчно. Почти буквално.
Заех косачката на съседката.
Почти се римуват.
Знам. Мислих го повече от минута.
Идвам.
Това е Тод.
Не онзи, на който ще правя услуги, а по който си падам
и на който може би най-накрая ще дам девствеността си.
Не знам кога ще се случи.
Може да е след 5 минути или довечера,
или след шест месеца а защо не пък в първата ни брачна нощ.
Но най-невероятното е, че никак не ви касае.
Къде изчезна тя?
Сигурно си сваля дрехите.
Деми Мур си ги сваляше. Т'ва е боза!
Бъзикаш ли се?
- Разкарай се! - Ела тук, негоднико.
Джак?
Много хубав и уютен подслон си ми направил, Хък!
Мисля, че не е зле.
Време е да те сменя.
Няма нужда, Хък. Мога да продължа.
Сините дяволи!