Oziris811 ви пожелава приятно гледане.
СИНБАД
СИНБАД И МИНОТАВЪРЪТ
В далечното минало, когато Боговете ходели между хората,
два народа, Минос и Родос, водили война над Егейско море.
С помощта на Хелиос, гръцкия бог на слънцето, войниците на Родос
били непобедими и войните на Минос падали мъртви от копията им
В чест на победата гърците построили колоса на Родос
Огромна, статуя от злато, ограбено от враговете им.
Но докато вече нямало кой да управлява народа,
цар Минос бил все още жив и жаден за отмъщение.
С помощта на шепа оцелели и семейство си той отишъл
в столицата на Родос, откраднал главата на златния колос
и избягал в далечни земи извън обсега на враговете си.
Но не съществува никаква надежда за човек, осмелил се да открадне
нещо, построено в чест на Боговете.
Чакай! - Царю Минос, аз съм, вашият книжовник
Перикъл?
Къде са другите? - Мъртви са.
Всички са мъртви. Вашият син... - Да не си посмял!
Той не ми е син!
Простете ми, царю, но аз...
Войната е загубена. Царството ми е разрушено.
Семейството ми е прокълнато от боговете!
Изгори го!
Царю!
Царю, недейте!
Умолявам ви! Там има само смърт.
Казах, изгори го!
Хрониките...Каква е тайната...
Ако изгориш хрониките ще унищожиш проклятието!
Цар Минос?
АРАБИЯ 1000 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Ще ти дам три камили за танцьорката.
Нещата изглеждат зле.
Опасни. Не можем да чакаме. - Значи се връщаме на кораба.
Не точно.
Синбад, царят има нужда от голям късмет.
Вярваш ли, че този човек богато ще ни възнагради?
Защото аз, Татум, имам много висока цена.
Разбира се ще го направи. С мен ли си, или не?
Винаги съм с теб.
Тя танцува по-добре от жена ми.
Това е лоша идея. Тези хора събират роби, а не антики.
Мълвата казва, че годподарят им е много мъдър.
Казах ти, че ще е лесно.
Не се тревожех за това, Синбад.
Подробности! - Какво търсим?
Съкровището на цар Минос. - Цар... кой?
Минос. Гръцки цар, откраднал главата на колоса.
Колосът?
Колосът? На Родос? Едно от чудесата на света?
Именно!
Синбад, знаеш, че колосът е направен от злато, това значи...
Внимателно!
Напълно вярно.
Както казах.
Трябва ми ключ, за да го отворя. - Сигурен ли си?
Какво е това? - Хрониките на цар Минос.
Тук трябва да е посочено място, с огромни съкровища!
Главата на колоса!
Така мисля.
Направена е от чисто злато. - Чисто злато?
Харесва ми.
На оръжие! На оръжие!
Вземете оръжията.
Идват ли? - Те са в шатрата. Хайде!
Тръгвай.
Прикривай се в сенките. Аз ще спечеля малко време.
Ще се срещнем на дюните. Побързай!
Ти си тук. - Да, тук съм.
Хванете ме, ако можете. - Да го заловим!
Избяга отзад.
Насам.
Не му позволявайте да избяга.
Не трябва да избяга, защото господарят ще ни убие.
Къде отиде? - Загубих го.
Натам.
Бързо.
Дами...
Само минавам.
Те не могат да те чуят. Не са тук.
Как така не са тук? - Ал Джабар.
Господарят на къщата. Той е магьосник. Краде мислите!
Магьосници...Мразя магьосници!
Чакай! Трябва да ме вземеш с теб!
Няма начин. - Ще пищя!
Няма да го направиш.
Ела!
Идиоти!
Ако позволите на някой пустинен крадец влезе в харема ми,
ще нахраня кучетата си с очите ви.
Станете.
Изправете се!
Къде е съкровището ми?
Тара.
Тук съм.
Простете ми. Разпищях се, защото...
Видях плъх.
Беше неочаквано.
Тази скромност.
След всичко това...
Господарю!
Откраднали са от съкровищата ви. - Какво?
Как е възможно това?
Крадците са измамили охраната. - Кутията е празна.
Вътре имаше писания от 1000 години за откраднатия колос.
Само магически ключ можеше да отвори кутията.
През цялото това време никой, дори и аз,
великият Ал Джабар не успях
да отворя магическия печат.
Може би трябва да попитате самият крадец.
Аз съм Сийф, ти кой си? - Впечатлен съм.
Хванете го.
На колене!
Господи!
Ставай!
Стража! Хванете ги!
Имаш нещо, което ми принадлежи.
Момичето е различно. - Не ме дразни, крадецо.
Хрониките на цар Минос. Дай ми ги!
Жилетката ми ти принадлежи,
но тайните, които пазеше кутията...
Магически ключ. Повече не върши работа.
Откъде имаш този ключ? - Намерих го на пътя.
Както и това.
Магическо наметало!
Къде отидоха?
Намерете ги!
Добра среща, Луна. - Къде е Синбад?
Ще дойде. - Повярвай ми, сигурно е в беда.
Може да е намерил съкровище. Сребърни монети.
Скъпоценни камъни.
Синбад.
Хайде.
Мъжът, който сам се оправя. - Трябва да се върнем на кораба.
Пелерината може да се използва само 3 пъти.
Вече два.
Коя е тя? - Подробности!
Хайде, дами.
Трябва да извървим дълъг път, преди да съмне.
Стойте тук!
Брегът е чист.
Ако побързаме, ще стигнем Дареш привечер.
Дареш домът ти ли е?
Мястото, където е корабът ми. Морето е моят дом.
По-скоро ти е като съпруга. Всъщност е една от трите.
Казват се: Море, Приключение и Егоистична слава!
Запомни това, момиче?
В сърцето му няма място за други, запомни го.
Не е нужно да говориш така. - Имахме сделка.
Аз изпълних моята част, време е да ми платиш каквото ми дължиш.
Като намерим главата на колоса, ще ти платя. Повярвай ми.
Да ти вярвам?
Взимай танцьорката на твоя кон!
Написано е странно. Сигурен ли си, че Нестор ще го разчете?
Гръцки език. Нестор е грък. - Той е стар, но това е всичко.
Подробности!
Какво ще стане с Луна?
Реши да тръгне по свой път. Ще се оправи.
Синбад, ти...
Погрижи се за конете.
Стоп!
Мога ли да ви помогна? - Търсим този мъж.
Изглежда приятно.
Вече знам как изглежда, ако го видя.
Мислех, че си го убил. - Убих го!
Страхотно!
В случай, че го видиш, запомни накъде отива.
Това е много важно за господаря ни.
Кой е той? - Мъртъв мъж.
Спри!
Къде са спътниците ти?
Спътници?
А, конете са мои. Аз съм пратеник.
Господарят ми праща много писма.
Постоянно съм зает. Почти не слизам от седлото.
Хайде, момчета.
Лоша работа. С толкова пари купуват много шпиони навсякъде.
Да се разделим. Кажи на шефа да се приготви за отплаване.
Трябва да прекосим тези земи! - Да, шефе.
Извинете.
Мисля, че ме забравяте. - Той не преследва теб...
Иска това!
Не виждам разлика. Освен това аз ти помогнах да го вземеш
Спасих живота ти. Ти си ми длъжник!
Сега съм част от това, независимо дали ти харесва или не.
Всъщност тя не лъже. - Говори за себе си.
Това ли е корабът ти? - Красив е, нали?
Акум.
Изглежда лова е бил успешен. - Така е.
Имах късмет.
Е... Пак ли ще воюваме?
Определено!
Ще се бием ли? - Вероятно.
Ами жената?
Определено не!
А злато? - Ще има.
С теб съм.
Ще ти кажа повече като се върнеш за празника.
Празник?
Какъв празник?
Момче, ще се видим там.
Там!
Стоп! Вземи я!
Сега, малката ми танцьорка,
всичко е заради корема!
Не е ли така? - Искаш пари, но нямам.
Можеш да вземеш коня ми. - Къде е той?
Кой е той? - Не знам за какво говориш.
Той ли ти плати да танцуваш? - Не.
Той не е от хората, които би платил да ме гледа как танцувам.
Лъжеш! - Кълна се!
Моля те, пусни ме!
Ставайте и нахранете конете, преди да дойде капитана.
Престани да си тъпчеш стомаха и се размърдай.
Вижте, Синбад!
Тя изглежда добре. - Намерил си готвачка, а Синбад?
Шефе, имаме ли хора? - Достатъчно, капитане.
Мога да кажа, че всички тези гладни мъже...
Малко да разочаровани, защото прекъсна обядът им...
Може би това ще промени настроението им.
Хрониките на цар Минос. - Господи, Синбад.
Естествено знаеш какво значи...
Показва мястото, където е главата на колоса.
Трябва да разчетем тези драсканици
Разбира се, просто ми е нужно малко време да ги преведа...
Нямаме никакво време!
Ще вдигнем котва днес. - Но не знаем накъде, Синбад.
Подробности, подробности! - Трябва да планираме всичко.
Всичко ще обмислим по време на пътуването.
Този път кой те ядоса?
Сега!
Искам името му!
Не.
Върви в ада. - Адът?
Ти какво знаеш за ада?
Искам името му.
Синбад.
Приготви хората. Искам главата на Синбад,
също и на колоса.
Търси!
Добре!
Земя на хоризонта!
Остров Минос!
Шефе, пускаме котва тук.
Кой би повярвал, че сме тук. - Минос е търсил райско кътче
и място, където да се скрие. Той е бил могъщ човек.
Цар на Минос, управлявал и Крит, но не му е било достатъчно.
Искал е още!
Прекосил морето и искал да бъде цар на Крит, Родос и още...
Добре, Нестор, хайде да вървим!
Насам, Нестор, хайде.
След като е победен от Занус, той изгубил много...
Хората на Родос решили да ознаменуват победата си
и събрали всичко откраднато...
в каменната пещера, която е тук...
Честно казано, Нестор, ние сме тук заради съкровището!
Ти каза, че островът е необитаем.
Да, така е било!
Тогава тук е бил само цар Минос и шепа хора, но
след хиляда години нещата са се променили.
Явно доста са се променили.
Аз съм Тимос, син на Телос.
Старейшина и говоря от името на хората си.
Аз съм Синбад и говоря от мое име.
Времето за търговия свърши. Чужденците не са добре дошли.
Добре, Тимос, син на Телос.
Май трябва да се поканим сами. - Синбад, спри!
Позволи на мен?
Уважаеми старейшина, аз съм принцеса Тара, дъщеря на
великия владетел Танзама. Знам, че сте чувал за него.
Бурята отклони моят кораб от курса му и аз бях пленена.
Плени ме магьосник на име Ал Джабар.
Успях да избягам и тези добри мъже, които ме защитават сега
ще ме придружат до мястото на сватбата ми.
Ако отворите сърцата си и ни подслоните за няколко дни,
уверявам ви, че добрината ви ще бъде възнаградена богато.
Може да обядвате в къщата за празнуване.
Султанът на Танзама?
Търговският сезон свърши.
Нейно Височество получи покана от вашия водач Тимос.
Моля, седнете.
Как мислиш?
От Минос ли са? - В това е въпроса.
Тези хора... Кой би могъл да каже.
Казвам, че колкото по-бързо дойде храната, толкова по-добре.
Здравей, момиче.
Това, което очите ми виждат, е доста приятно.
Какво още има на този остров? - Руини от храмове, може би...
Статуи.
Тук няма нищо интересно, с изключение...
Предполагам сте чували за колоса - Колосът?
Планината, близо до селото. - Странно име за планина.
Странно, но е точно мястото, което ни трябва.
Ще се оглеждаме внимателно.
Руини, знаци.
Странни неща, които да ни насочат къде може да е това, което търсим.
Всъщност какво търсим?
Нещо велико, което не ти го побира акъла.
Чакай, капитане, намерихме нещо!
Тук е, шефе.
Мирише на цяла ферма изгорели прасета,
както се казва.
Стой наблизо. - Защо?
Не ме е страх!
Всички да ме последват.
Цар Минос е спечелил това, или го е взел.
Повече прилича на храм на Хелиос. - Някой е бил тук преди нас.
Може да е жрецът. - Може да са други.
Може би не сме единствените в това място.
Има само един начин да разберем това.
Накъде?
Нека погледна
какво казва пророчеството за това място?
Ние сме във вулкан. - Какво те спира?
Вулканът не е активен. - Синбад. Чакайте.
Какъв беше този звук? - Тук има само коридори.
Коридорите не водят наникъде. - Намираме се в лабиринт.
Лабиринт!
Цар Минос добре се е постарал да скрие главата на колоса.
Вероятно се движим в кръг. - Сигурен съм, че бяхме вече тук.
Синбад!
Държа те, шефе.
Затваря се. - Не те спасиха боговете.
Внимавайте, глупаци!
Какво беше това? - Стойте на място.
Нестор!
Шефе!
Бързо. Вулканичен газ.
Шефе!
Синбад, остани там, където си.
Шефе, къде си?
Не знам!
Другите при теб ли са? - Не.
То дойде като буря, Синбад.
Останалите са...
Останалите са какво?
Шефе! - Синбад!
Насам.
Шефе!
Ще отмъстя за смъртта ти, приятелю.
Синбад.
Ти...
Насам.
Чакай.
Какво правиш? - Тук Татум пропадна.
Стой зад ъгъла.
Хайде, ела!
Ела!
Намерих ги! Насам!
Синбад.
Звярът?
Вече го няма.
За Синбад, убиецът на чудовища!
За братята,
които загубихме днес!
Нека боговете се погрижат добре за тях.
Отново, отново, вдигнете чаши.
Ела, ела и пий. Добрият човек трябва да пие за героите.
За героите!
Никой ли не е любопитен с какво се сблъскахме тази сутрин?
Сблъскахме? Ние го победихме!
Избавихме се от пазача. Утре ще вземем главата на Колоса.
Още не знаем къде. - Знаем мястото и ще я намерим.
Всичко изглежда добре, но какво беше това?
Мъртво е!
Вярно, но какво беше?
Откъде се е появило?
Подробности!
Приятелю.
После то пресече...
Печатът на Бог...
Още... ужасни плодове...
Беше прокълнат от боговете, защото открадна златната глава...
Казвам ти, като намерим златото, ще живея като цар.
Кой би искал ти да му заповядваш? - Казах като цар, а не да съм цар.
Няма вече да съм прислужник, нито роб.
Достатъчно. - Татум, да знаеш, че си глупак.
Може и да съм.
Не търгуваме с чужденци.
Ако стане както искам, ще имам 10 слуги в палата ми.
Портиери, гледачи на котки, всички... - Чакай, чакай.
Обичаш котки? - Защо не.
Знаеш ли, като си богат, трябва да внимаваш какво си пожелаваш.
Това, за което говориш, в реалността не изглежда така.
Съжалявам за приятелите ти.
Вината не беше твоя.
Утре... Колосът!
Ще бъдем богати, ще имаме всичко, като султана на Танзама.
Да бъдеш затворник в абаносова кула?
Да се омъжиш без любов?
Това не е за мен. Аз съм свободна от тези окови.
И възнамерявам така да бъде и занапред.
Как би живяла, ако не си принцеса?
За да съм честна, не съм мислила толкова напред.
Бях заловена, поробена! Избягах от харема!
Бях с теб последните няколко месеца!
Сега сме на това място. През цялото това време беше...
Толкова..толкова...
Перфектно?
Може би ще си купя кораб.
Ако някой мръдне, убийте го!
Здравей отново, крадецо!
Известен като Синбад.
Това е Синбад, нали така?
Поне така ми каза малката ти приятелка, танцьорката.
Точно преди да бъде убита. - Луна!
Ще те убия!
Знаеш, че мечът ти е безполезен.
Сега...
Дай ми наметалото, или ще избия останалите ти приятели.
Защо не? Повече нямам намерение да се крия от теб.
Това е добре!
Сега... Дай ми хрониките на цар Минос!
От кръвта на кинжали... детето!
Детето е звярът!
Първо вдигам тост!
За Луна!
Престани с драматизациите!
Къде са...
Хрониките!
Изгубих ги!
Избийте ги! - Да, господарю.
После претърсете тялото му.
Какво...
Стреляйте в това нещо!
Какви са те? - Не съм сигурен.
Той е мой.
Мислех си, че вече съм те убил!
Не е толкова лесно!
Помниш ли това?
Синбад!
Господарю, помогни ми!
Спри, спри, той е буден. Синбад.
Какво беше това? - Магьосникът.
Ал Джабар!
Къде е момичето? - Синбад, те...тя...
Какво тя?
Синбад.
Тара?
Спри, Синбад. - Разкарай се от пътя ми.
Виж, тези хора са чудовища! - Много повече от това.
В хрониките пише, че краля е направил, жертва за Минотавъра
като е заплатил с кръв висока цена.
Не виждаш ли, Синбад?
Принцесата, чудовището, всичко е свързано.
Аз убих чудовището! - Това ще разсърди боговете.
Какво? - Помниш ли какво ти казах?
Кралицата е принесла в жертва новородения си син.
Бащата не е бил Минос, а Бог. - Какво искаш да кажеш?
Казах, че чудовището е дело на Бог. Ако го убиеш
си навличаш гнева на боговете.
Искам само да намеря Тара. - Ал Джабар я взе.
Съжалявам, приятелю. Тя си отиде.
Чуй ме сега. Трябва бързо да се доберем до кораба,
преди тези създания да са се върнали.
Прав е, шефе. Трябва да тръгваме.
Моля те, Синбад, преди острова да се напълни с чудовища.
Нестор, корабът е твой!
Чакай! - Здравей, синеочке!
Не ме наранявай!
Ариана, казвам се Ариана.
И ти ли си от тях? - Да... не!
Искам да кажа...Чакай, чакай.
В името на боговете, какво става?
Чудовища!
Сменящи формата си. Какви бяха тези неща?
Отговаряй, жено!
Казах ти, не знам.
Бяха си нормални хора.
В лабиринта има чудовище. - Нека да я изям.
Млъквай!
Лабиринт?
Какъв лабиринт?
Вътре във вулкана.
Огромен е.
Нестор каза, че е направен от древен цар.
Значи
цар Минос!
Ето къде е скрил главата на Колоса.
В лабиринта.
Ставайте. И двамата. Лабиринтът е на запад.
Моля те, господарю.
Вече нямаме полза от момичето.
Умолявам те. Нека да я изям!
Не, още ми е нужна.
Синбад сигурно ще дойде да я търси.
Когато го направи, ще намери и мен.
Господарю, не! Умирам от глад!
Изглежда, че ще трябва да плуваме.
Какво? - Чуйте!
Нестор!
Видяха ни.
Влизайте в морето. - Не, ще се скрием в гората!
Длъжник съм ти. - Продължавайте да бягате.
Спрете!
Тръгваме!
Ето... къде си?
В цялото си великолепие.
Накичен с накити.
Седнал в колесницата си.
Владетел на слънцестоенето.
Богът слънце.
Патетично.
Хайде, надушвам кръв. Натам.
Цар Минос е прав.
Трябва да имаме план. Не е зле да ги държим в подчинение.
Могъщият Минотавър!
Без мозък. Свиреп звяр и нищо повече.
Татко!
С твоето царство
е свършено.
Богове на Олимп. Вие сте само спомен в хорските мисли.
Добре, вие богове, оставате в миналото.
Не, стига!
Не!
Животно!
Хайде движете се!
Входът трябва да е близо. - Движи се.
Не ме предизвиквай, жено.
Стани!
Коленичи.
- Първо ти.
Ставай, глупако! Тя ми открадна вълшебното наметало.
Хайде!
Синбад.
Какво си ти?
Това е най-великото ми творение.
Тяло и душа на човек, но променен в нещо друго.
Демон, който яде плът.
Можеш да го убиваш много пъти, Синбад.
Той ще те убие само веднъж.
Бързо, развържи ме. - Жертвоприношение!
Тара.
Забрави момичето.
Бий се с мен. - Кажи, Синбад,
как се чувстваш като знаеш, че ще умреш?
Ти ми кажи.
Стой, където си. - Синбад,
това не е краят.
Никога няма да свърши!
Тара!
Синбад. Помогни ми.
Къде си? Синбад, помогни ми!
Жертвоприношение!
Тара!
Умно момиче.
Къде ме водиш? - При нашите бащи.
"Нашите бащи" не е отговор.
В храма.
Бързо, в тунелите.
Бързо, бързо! - Бързам.
Колебаят се.
Нека да дойдат.
Няма нужда. Те просто охраняват изхода.
За жертвоприношението.
Благодаря ти, господарю.
Трябва да ме откачиш.
Господарю!
Колко силно.
Господарю.
Хайде, подай ми нож.
Ножът, ножът.
Синбад. Помогни ми!
Къде си? Синбад, помогни ми!
Синбад... Помощ!
Тара! - Синбад, помогни ми!
О, татко, велики Минотавре!
Богът на планината!
Призовавам те.
Ела, татко. Аз съм тук, заради теб. Ела да вземеш жертвата си.
Синбад?
- Защо ме караш да те чакам?
Добре ли си? - Да. А ти?
Той идва. Великият Минотавър!
Богът на планината.
Ела при мен. Баща на бащите.
Призовах те. Ела вземи жертвата си с кралска кръв.
Тя е една от тях. Погледни и рогата.
Тя е потомък на децата на Хелиос. - Да.
Митът за изтезанията.
Пазачът на планината, великият Минотавър не прощава.
Без милост, без прошка!
Великият Минотавър.
Ще бъде пожертвана принцеса,
заради свещеното начало на царската ти кръв.
Сега ще ти дам кръв!
Прекрасно!
Кръв...
Кръвта на могъщите ти предци.
Татко.
Дете мое.
Няма ли да го кажеш?
Нашият баща!
Да, правилно, моите деца.
Точно така. Елате при мен.
Аз съм вашият Бог!
Бог!
Вие
сте моята армия!
Капитане!
- Синбад, чуваш ли ме?
Там!
Велики Минотавър, кълна се, аз ти се подчинявам.
Синбад, мъжът, който те нападна, е тук, в храма.
Татко наш, умолявам те, ела!
Капитане. - Синбад.
Казах ви да чакате на кораба. - Тук е пълно със злато.
Нестор беше прав. Бог убива Бог.
Назад, назад.
Тя е една от твоите потомци. Назад!
Искаш ли да пролееш собствената си кръв?
Ако мръднеш, жрицата ти умира.
Ти си глупак, Синбад.
Татко наш!
Зад ъгъла.
Бързо всички зад ъгъла!
Тихо. Минотавърът е наблизо.
Да се върнем за златната глава? - Няма да можем да вземем нищо оттук.
Тара, покривалото може да пренесе всичко.
Всичко, което трябва да направим е да минем покрай Минотавъра.
Е, можем да надзърнем зад левия ъгъл.
Това е всичко, което ни трябва. Стойте заедно.
Храмът е насам, господарю.
Води ни към моя храм.
Трябва да се махаме оттук.
Към вратата! - Затваря се!
Нестор, погрижи се за Акум. - Няма да успеем.
Не мога... Не мога да я удържа.
Тара! - По-бързо!
Спокойно.
Чакайте. Не сме минавали оттук. Сбъркали сме пътя.
Трябва да се върнем. - Продължаваме, Нестор.
Внимателно. Златото на Минос.
Не, не така.
Ти, ела с мен.
Повярвай, дете мое.
Казват, че великият магьосник е пожертвал хиляди роби,
за да запълни мрака между нас. Аз казвам,
че ще създам армия от войници,
който ще сриват цели градове.
Ще проливат кръвта на народите отново и отново,
докато не открия всички тайни и мистерии на този звяр от вечността.
Той идва. - Този път го знам.
Сигурен съм. Бързо, насам.
Нестор!
Отваря се.
Ти ще бъдеш с нас на кораба, приятелю.
Скрийте се...
Трябва... Минотавърът...
Ще се бием. Да се бием. - Синбад, не!
Моля те, недей.
Аз ще взема Акум, ти показвай пътя.
Нестор!
Какво има?
Само Бог може да убие...
Друг Бог.
Рогът? Рогът ли имаш предвид?
Вземи го!
Ако го извадиш, това ще го убие.
Ще ме убие?
Погледни ме. Аз вече съм мъртъв.
Не мога. - Вземете го!
Вземете го! Нека умра от достойна смърт!
Синбад, Синбад, къде си?
Синбад. - Ти!
Не, ти стой при главата. Вие, тримата, вървете.
Ти, славно безсмъртно същество,
дори не можеш да ме хванеш.
Впечатляващо!
Синбад... рогът. Използвай рога!
Защо? - Само Бог може да убие Бог!
Какво ще правим сега, Синбад? - Ще отмъстим!
Вратата!
Нашият баща!
Какво става?
Аз съм вашият баща. Спрете!
Направи нещо.
Тунелите са единствения шанс да се доберем до кораба.
Още можем да вземем главата. - По дяволите, Колосът.
Бих дал всичко, за да върна живота на хората си.
Какво тогава?
Просто ще се откажем. Ще се върнем към стария си живот?
Кога и двамата ще разберете, че съкровище не означава само злато.
Татко наш! Велики Минотавре!
Бог на планината. Аз те призовавам!
Аз съм тук, татко! Богът на планината!
Аз съм Минотавър!
Татко, провалихме те!
Предатели!
Как смеете да идвате в това свещено място.
Не. Беше жестокия господар. - Тишина!
Стоите пред своя Бог и се осмелявате да се оправдавате.
Голямата глава, стояща от хиляди години е взета от светия храм.
Верни се, но ръцете ви са чисти.
Пострадала от собствените си неверни деца!
Прости ни, татко! - Прошка!
Осмелявате се да искате прошка?
Аз... Аз съм баща ви!
Богът на планината!
Аз съм Минотавър!
Не познавам нищо, освен отмъщението.
Добре, сега какво ще правим.
Мислех си, че това сигурно има голяма стойност. Имам предвид...
Това нещо, принадлежи на боговете.
Внимавайте! - Коленичи!
Коленичи!
Пусни ги!
Или какво?
Изгуби, Синбад. Всичките ти приятели са мъртви!
Но жена ти... всъщност
тя никога не ти е била жена, нали?
Не се оплаквам. Ти също изгуби всичките си хора!
Ще ти изтръгна езика. Сийф!
Приготви се!
Повече няма да те храня.
Точно затова, ще успея.
Да видим докъде ще стигнеш. Аз вече съм мамил смъртта!
Оправи се с това?
Сега нещата се промениха.
Нищо не се е променило. Все още имам заклинанията си...
Умри!
Изгаряй!
Мразя магьосници. - Нося ти съобщение от планината.
Той идва... Той идва!
Нашият баща идва.
Минотавърът. - Трябва да се махаме оттук.
Гняв. Толкова красив гняв!
Да тръгваме.
Мога да се оправя с това. Да приключваме. Стига бягства.
Той идва!
Той е тук!
Синбад, какво правиш? - Той е просто бик в главата.
Хайде! Аз съм този, който ти извади окото! Мен искаш!
Ела ме хвани! Хайде!
Не!
Последното!
Аз съм Синбад!
Това беше заради хората ми. - Синбад
О, татко!
Остави я. Вече изгуби достатъчно.
Всички ние изгубихме.
Златото. Планината го изплюва!
Какво сега, Синбад?
Връщаш се на кораба с цялото това злато,
или започваш друго приключение?
Съкровището може да не е под формата на злато.
Ние сме богати. Богати сме, Синбад!
Богати сме. Подробности!
Превод: mia_one
Дължина на субтитър: мин. 2сек., макс. 6.5сек.