Капитане!
Какво си ти?
Кадиз, Испания
За какво става въпрос? - Ваше Величество...
Уловихме го в една от мрежите си. - Разказва истории за...
Смятаме, че е открил...
Понсе де Леон.
Твърди, че е открил кораба на Понсе де Леон.
Каза, че е плавал с него. - Не ставай глупав.
Понсе де Леон е умрял преди 200 г. - Но е умрял в търсене на нещо, нали?
Извора на младостта.
Колко скоро може да отплавате?
Още с прилива.
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
КАРИБСКИ ПИРАТИ 4 В НЕПОЗНАТИ ВОДИ
Лондон, Англия
Днес ще има екзекуция на пират!
Пиратски мъпети!
Побързай, тате. Ще изпуснем обесването.
Сега ще го осъдят, мила. Обесването ще бъде следобед.
Хайде, ставай!
Тръгвай, пирате! Или трябваше да кажа капитан?
Хайде! Нагоре!
Ред в залата!
А сега пред съда се изправя прословутият и омразен пират
капитан Джак Спароу!
Казвам ви, името ми е Гибс, Джошами Гибс, как бих могъл...
За да отсъди това дело,
изправете се да посрещнете почитаемия и справедлив съдия Смит.
Тишина!
И така...
Какво имаме тук? - Джак?
Не беше нужно да го правите. Та какво казвахте?
Джак Спароу не е името ми, казвам се Джошами Гибс.
Сигурен ли сте? Тук пише Джак Спароу.
Казах им, че не съм Джак Спароу, когото бих посочил, ако ще ми помогне.
Според мен защитата не ще издържи, ако не ви наложат като стар килим.
Затворникът твърди, че е невинен, че е Джак Спароу. Как ще пледирате?
Няма да прегледаме доказателствата? - Вашето заключение. Виновен ли е?
Виновен ли е, ще бъде обесен.
Обесете го! На бесилото!
Виновен? - Не е честно!
Тишина! Джошами Гибс, престъплението, за което сте признат за виновен е,
че сте невинен затова, че сте Джак Спароу.
Отменям смъртната ви присъда, като ще останете в затвора
до края на мизерния си живот. - Какво?
Обесете го! - Закривам заседанието.
Обесете го!
Отведете затворника до каретата, която ще го заведе в Лондонската кула.
Много ви благодаря.
Влизай вътре!
Браво, сега и двамата ще се озовем в затвора.
Успокой се, подкупил съм кочияша.
До десет минути ще сме извън Лондон. Уредил съм коне да стигнем до брега.
Тогава остава само да си намерим кораб.
И всичко е част от плана ти? - Именно.
Тази сутрин пристигнах в Лондон, за да спася Джошами Гибс от бесилото.
И тъй като още си жив, мога да кажа, че съм се справил.
Какво се случи с теб, Гибс? Мислих, че си се качил на друг кораб.
Да. Но винаги се ослушвах за новини за Черната Перла.
Никой не знаеше къде ще акостира. И тогава се разпространи слух,
че Джак Спароу е пристигнал в Лондон и набира екипаж.
Не е верен. - Аз така чух.
Ще набираш екипаж тази вечер в кръчмата "Дъщерята на капитана".
Не е вярно! - Аз също го помислих за странно,
но ти никога не си бил от предвидимите хора.
И има още някой Джак Спароу, който опетнява доброто ми име?
Самозванец! - Именно.
Само че е самозванец с кораб. - Който се нуждае от екипаж.
От каквото аз също се нуждая. - Ами ти, Джак?
Последно чух, че си бил решен да откриеш Извора на младостта.
Имаше ли някакъв късмет?
Обстоятелствата ме принуждават да запазя дискретност по въпроса.
Което означава, че си се отказал. - Не съм! Решен съм както винаги!
Твърдо решен. Ще вкуся от тези води, г-н Гибс, помни ми думите.
Пътуването трая кратко.
Всичко било част от плана, а?
Не...
Вие ли сте Джак Спароу?
Някъде там би трябвало да пише и "капитан".
Слушал съм за вас... а вие знаете кой съм аз.
Лицето ви ми е познато. Да съм ви заплашвал преди?
В присъствието ви е Джордж Август, херцог на Брунсуик-Люнбург,
архисъкровищник и принц-електор на Свещената Римска империя,
крал на Великобритания и Ирландия. И на теб.
Нищо не ми говори.
Съобщиха ми, че сте дошъл в Лондон, за да съберете екипаж за кораба си.
Този слух не е верен. - Значи ме излъгахте, че сте Спароу.
Аз съм Джак Спароу, само че не си търся екипаж.
Това ще да е някой друг.
Някой друг, наричан Джак Спароу.
Довели сте ми погрешния. Доведете правилния, отървете се от самозванеца.
Не, почакайте! Аз съм единственият и неповторим Джак Спароу.
И аз съм в Лондон. - Да съберете екипаж,
за да търсите Извора... - Моля?
Моля някой да му свали тези ужасни окови!
Да, побързайте.
Знаем, че притежавате карта. - Конфискувайте я, а него обесете.
Картата у вас ли е?
Не. - Къде е тогава?
Истината ли... Изгубих я, скоро е станало.
Докладваха ми, че испанците разполагат с мястото на Извора на младостта.
Няма да позволя на някакъв си испански монарх...
...католик, да получи вечен живот!
И вие знаете къде е Изворът? - Разбира се. Погледнете ме.
Бихте могли да поведете експедиция.
С ваше позволение, Ваше Величество. Ще ме снабдите с кораб...
И екипаж. - Капитан също.
Добър ден, кралю. С ваше позволение...
Защо този човек не е окован? Възможно е да избяга.
Насред двореца ми, едва ли.
Хектор, колко се радвам да видя моя колега-приятел-пират.
Пират ли? Не, капер съм.
На служба с позволението и закрилата на краля.
Очевидно е, но първо... Какво се случи с безценната ми Перла?
Изгубих я, както изгубих своя крак!
Изгубил си я? - Да.
Защитавах я славно, но въпреки това тя потъна.
Ако корабът наистина е потънал, то трябваше да си на дъното с него.
Барбоса, с всяка секунда протакане, испанците увеличават преднината си.
Уверен съм, че ще ги преварите и ще получите поста, който желаете.
Да ви служа ми е достатъчно, кралю. - Вие, сър, говорите глупости.
Джак, времето ни отмина. Къде е вече насладата от рома и женската гръд?
Пред теб стои една по-добра личност.
Всичко ми е ясно като бял ден.
Като изключим перуката.
Измъкна се. - Оставете на мен, кралю.
Спри! Стража!
Намерете го!
Ето го!
Само това ли беше?
Спрете тази карета!
Огън!
По-бързо! Измъква се! - Да го спрем!
Проклет пират!
Здравей, Джаки.
Здрасти, татко.
Дочух, че си търсиш екипаж.
Повечето хора твърдят това, така че може би е вярно.
Говори се, че ще търсиш Извора. - Бил ли си там?
Това лице изглежда ли ти да е било там?
Зависи от светлината. - Сине, Изворът на младостта...
Ще се нуждаеш от предмети за ритуала. Два бокала.
На картата беше един. - Два бокала, сребърни.
От кораба Понсе де Леон, и двата. - За какво?
Ритуала. Не ставай глупав, Джаки. Научи каквото можеш, преди да тръгнеш.
Ще отплавам с удоволствие, само че се нуждая от кораб.
Онези хора там имат кораб. Набират екипаж и отплават.
И още едно нещо, Джаки.
Изворът ще те подложи на изпитания. Помни ми думите.
Набирате ли екипаж? - Точно така.
Джак Спароу ще поведе експедиция.
Много си самонадеян, а? Да се появяваш тук, облечен така.
Някой самозванец ли си? - Имаш ли представа кой съм, друже?
Маркъс, тук един си е забравил името!
Ще плавам със Спароу. Кой ще ме черпи едно?
Открадна самоличността ми и аз съм тук да си я върна.
Престани да го правиш.
Само един човек знае това движение.
Винаги съм искал да го направя.
Здравей, Анджелика.
Здрасти, Джак. Впечатлен ли си? Замалко да те убия на два пъти.
Трогнат съм от това искрено ласкателство.
Но защо го правиш?
Ти си единственият пират, за когото бих могла да мина.
Това не бе комплимент.
Не се тревожи, Джак. Отдавна съм ти простила.
За кое? За това, че те изоставих? - Спомни си, аз те напуснах.
Един джентълмен позволява на дамата да вярва на фантазиите си.
Спароу, докато на екипажа ми се плаща, ще извършват всякакви странности.
Има една странност, с която не бих свикнал.
Аз ще бъда капитан и нищо по-малко.
Ами ако ти кажа, че имам кораб и той вече има капитан?
Корабът ще ми дойде добре.
Дочух слух, че търсиш Извора... - В наши дни доста слухове се носят.
Извора на младостта. - Скъпа ми Анджелика, опасявам се,
че са ти останали още няколко ценни години.
Винаги си бил чаровник. Не ми отговори.
Изворът ще е загуба на време. - Милейди?
Видях едни изтупани господа, които го търсят.
Твои приятели ли са?
Може неволно да съм обидил някой друг крал.
Не си се променил! - Мен ли имаш предвид?
Да. Предаде ме. Прелъсти ме и ме използва.
Бях непорочна. - Показа доста техники, което значи,
че вече си била покварена. - Да тръгваме, милейди.
Бях готова да ти се врека, а ти...
Какво търсеше в испански манастир? - Взех го за бордей. Обичайна грешка.
В неизгодна позиция сме. - Говори за себе си.
Не е нужно да се представям за някого, тъй като аз съм Джак Спароу.
Как можа да кажеш, че съм те използвал?
Защото ме използва! - Знам, но как можа да го изречеш?
И как стоят нещата? - С кое?
Извора на младостта... Какво знаеш за него?
Случайно да притежаваш два бокала от кораба Понсе де Леон?
Не. - Така си и мислех.
Защо? - Чух истории, слухове...
Но пък ти знаеш за ритуала, нали? - Да, известен ми е.
Какъв точно е? Какво е необходимо?
Русалка, Джак.
Станала е някаква грешка! Присъдата е доживотна, а не смъртна!
Барбоса! - Благодаря, господа.
Вероятно още можеш да направиш възел.
Трудно е човек да върже примката за собственото си бесило.
Каквото посееш, такова ще пожънеш.
Какво се е случило с теб? - Къде е Джак Спароу?
Избяга. - Гоня график, Гибс.
"Провидение" отплава при първи зори, но не би те било грижа, висейки тук,
с уста, пълна с мухи... Започвай да говориш.
Вземи ме с теб, където и да е... - И къде да те отведа, Гибс?
До Извора на младостта ли? Натам ли се е запътил Джак?
Има ли какво да ми предложиш, Гибс? Каквото и да е?
Очевидно не ще доживееш до сутринта.
Дай ми я.
Глупак такъв!
Имах достатъчно време да проуча тези кръгове на ада,
всеки път и дестинация. Всички са добре пазени тук.
Добре дошли във флотата на краля, г-н Гибс.
Ставай, моряко! - Слушам, сър.
Какво?
Станала е някаква грешка. - Мърдай!
Мястото ми не е тук. - Не си първият,
който се буди на това място и няма никакви спомени
къде е изпил заплатата си. - Не, ти не разбираш, друже,
че аз съм истинският Джак Спароу. - Драго ми, аз съм Скръм. Движи се!
Скръм.
Защо има стъклен ковчег? - Да ти приличам на началник?
Къде съм? - Извинете, капитан Спароу.
Имам честта да ви съобщя, че сте на борда на кораба
"Отмъщението на Кралица Ана".
Черната брада...
Този май е изнервен.
Той е зомбиран. - Какво?
Зомбиран е. От Черната брада.
Тук всички са такива. За да се подчиняват.
А също сприхав по характер.
Хайде, търкай. - Добре.
Дърпай!
Плаваме поне от пет дни.
Как разбра? Само по аромата на морето ли усети?
Не, замириса от екипажа.
Какво е направил този? За да зная какво да не правя.
Този ли? Мисионер е. Все говори за Господ.
Мисионер на този кораб? - И аз не знам защо е тук.
Говори се, че избили екипажа на кораба му, но него оставили жив.
Извадил късмет да не се срещне със Създателя си.
Помощничката на капитана го оставила жив.
Защото бил духовник. - Помощничка?
Старпомът е жена? - Работете!
Поддържайте курса.
Ти си една безмилостна и безсъвестна кучка!
Казах ти, че имам кораб. - На Черната брада е.
И сега съм негов пленник.
Ще го намерим, Джак. Изворът на младостта.
Винаги си го желал. - Черната брада...
Едуард Тийч всява страх у всеки пират. И понякога възкресява.
Той ще ме послуша. - Той никого не слуша!
Може да послуша дъщеря си.
Дъщерята на Черната брада?
Отдавна изгубена, наскоро открита.
Затова го обичам с цялата си нежност.
И той се хвана на въдицата? - Изкусна лъжкиня съм.
Значи той ще намери Извора. Ти и той. А не двамата с теб.
Не, Джак, следва най-интересното. Ще бъде мъртъв.
И ти ще се погрижиш за това. - Има едно пророчество.
Май не вярваш в свръхестественото. - Ставал съм свидетел на това-онова.
Пророчеството гласи,
че Черната брада ще умре до две седмици
от ръцете на еднокрак мъж.
Затова му трябва Изворът.
Г-н Гибс, тъй като нямаме карта, бъдете така добър и ни покажете курса.
Сипете ми едно пиене. - Ние сме капери, не пирати, г-н Гибс.
Спазваме кралските повели. - Както кажете, капитане.
В правилна посока ли се движим, Гибс? - Да, в правилната ще да сме.
Ето го и доказателството ви.
Испанци.
Бойна готовност!
Курс по вятъра!
Изпънете с два пункта платната! - По-бързо!
Стрелци, по местата! - Заемете позиции!
Стрелците са готови, сър. - Изчакайте командата ми!
Готови!
Оръдията са заредени, сър.
Сър? Заповедите ви, сър?
Дори не отвърна главата си. Изворът на младостта ще е наградата.
Да ни потопи за него е загуба на време.
А сега ние изоставаме! Вдигнете всички платна!
Всички платна! - Дръжте курс по вятъра!
Темата на разговор е бунт, господа. За назряващия бунт.
Записах се да плавам под ръководството на Джак Спароу.
Нито за помощник-капитана. - Кой ще ни подкрепи от екипажа?
Как да сме сигурни? - Донесох ги.
Всичките. - Браво на теб!
Да продължим. Какви са навиците на Черната брада?
Все си стои в каютата. - Да, постоянно стои в каютата си.
А кога излиза оттам? - Не излиза.
Все някога излиза оттам. - Не, никога не излиза.
Някой плавал ли е с него преди? - Не, никой.
А някой от вас да го е виждал? - Не, никога.
Стои си в каютата, нови сте и не сте го виждали.
Добри вести, господа! Това не е корабът на Черната брада.
Не е "Отмъщението на кралица Ана". - Напротив.
Откъде знаеш? - Пише го на кърмата.
Господа...
Другари по нещастие. Ужасно са ви подвели.
Значи са ни излъгали? - Да.
Не знаете целта на плаването.
Смъртта ни очаква, откакто сме отплавали
към Извора на младостта.
Съжалявам, приятели. - Сигурна смърт!
Ще ни покрие адската тъмнина!
Освен ако не превземем кораба.
Да превземем кораба! Веднага!
Вървете!
Джак.
Ако това е сън, остани си със сабята и ботушите.
Ако ли не... - Сънуваш.
Не е!
Сметнахме, че е справедливо да те уведомим, че превземаме кораба.
Да не си посмял! - Нищо лично.
Ще бъде най-добре... ако си стоиш вътре.
Страхотно!
С нас ли си или против нас? - Нито съм с вас, нито против вас.
Възможно ли е това? - Мисионер е. Такъв трябва да е.
Бийте се с всички сили, псета!
Хванете го и го вържете!
Корабът е наш.
Господа...
Доста съм озадачен.
Почивах си в каютата си
и изведнъж до мен достигна странен шум от палубата.
Защо сте напуснали местата си без заповед и без разрешение?
Обикновени моряци завземат властта над кораба?
Какво означава това, старпом? - Бунт, капитане!
Я повтори. - Бунт.
Бунт значи.
А какво е наказанието за бунт? Всички знаем отговора, нали?
Метежниците се бесят на реите!
Капитане, искам да докладвам за бунт.
Мога да ги посоча и изброя по имена. - Няма нужда, г-н Спароу.
Те са овцете, а ти си овчарят.
Споменах ли, че имате красива дъщеря?
Полюбувай й се, преди да умреш. - Не забравяй, че ни е нужен, татко.
Не убивам ли по някого, ще забравят кой съм.
Страхливец! Те няма да забравят.
Екипажът няма да забрави какъв негодник и страхливец сте!
Без значение колко ще поробите! - Днес бивам доста объркан.
Не сте объркан, а изплашен! Пренебрегвате всички добродетели.
Не, сър, истината е друга.
Аз съм лош човек. - Така е.
Мога да убия и теб, духовнико! - Не!
Същата си като майка си! - Татко, моля те!
Все забравям защо имаме на борда мисионер.
Дъщеря ми е загрижена за спасението на моята душа.
Наистина ли мислиш, че ще ме спасиш, дъще?
Всяка душа може да бъде спасена.
Истина ли е, духовнико? - Да.
Макар да имате нищожен шанс.
И все пак се моля за всяка нещастна душа на този проклет кораб.
Обезоръжаваш ме с вярата си.
Нещастници, кой ви освободи от вахта?
Аз ще поема вахтата.
Гънър?
Ти? - Да.
Да. Готвачът.
Идеално. Спусни лодката.
Обърни курса!
Защо правиш това? - Наказание за бунт.
Капитанът има право да го помилва.
Давам му шанс да определи съдбата си, какъвто не давам на всекиго.
Сега да видим колко струва молитвата ти.
Помоли се да не го настигне...
Злото?
Готови за стрелба! - Дайте му шанс!
Усещам близостта до Създателя, когато виждам болка, страдание и гняв,
каквито искам и света да изпита. - Аз пък смятам,
че в тежки моменти на трагедия има място за състрадание.
Защо не се помоли той да не пострада?
Моля ви, все още може да е... - Отново!
Нямам никакъв интерес от Извора на младостта,
та решите ли, можете да ме хвърлите през борда.
Това е всичко, кормчия.
Думите ти са като мъгла. Човек не може да те опознае.
Дочух слухове, че са обезглавили всесилния Черна брада,
а тялото ти обиколило три пъти кораба и се качило на борда.
Но продължаваш да бягаш от страх.
Страх? - Към Извора.
Кормчията вижда неща, преди да са се случили.
Предвиди смъртта ми като част от съдбата ми.
Съдбите ни се преплитат. - Наистина ли вярваш в съдбата?
А ти? - Аз ли?
Скептичен съм към предсказания, включващи мен.
Глупаво е да се опълчиш на съдбата, но аз възнамерявам да я измамя.
Ще открия Извора, а ти ще ме заведеш там.
От кинжала ще имаш толкова полза, колкото и от бунта.
Бунтът ми послужи, за да се срещна с теб.
Да. За да те предупредя.
Да се пазиш от старпома. Не е тази, за която се представя.
Не думай.
Не ти е дъщеря.
Смееш да говориш така за детето ми? - Но, сър...
Тази жена е невероятна измамница.
Знам, че не трябва да я обвинявам в безчестие,
но нямам заслуги за нейната измамна природа.
Анджелика, любимата ми дъщеря, единствената светлина в живота ми,
а ти твърдиш, че е самозванка?
Сър, уверявам ви, тя е истинско чудовище.
Тя е по-опасна от подивял от глад звяр
с остри зъби и нокти. Чудовище от ада, изпълнено с...
Татко! - Доброта!
Не го наранявай, татко. Той ще ни помогне.
Нали, Джак? - Виждаш ли?
Дори и сега се застъпва за теб, без значение лъжите, които наговори.
Ще ни заведеш при Извора.
Нали? - Ще ти го обясня така:
Ако не стигна до Извора навреме...
...и ти няма да оцелееш.
Може ли да погледна картата?
Сър.
Говори. - Капитане,
докладвам за слухове сред екипажа относно посоката на плаване.
Млъкни и се разкарай оттук!
Така значи! - С цялото ми уважение, сър.
Кажи ми от какво най-много се боят?
От залива Уайткап. - Да, залива Уайткап.
Всеки моряк неясно защо се страхува от този залив,
а не смее да попита. - Верни ли са историите за него?
Нима храбрец като вас, Гибс, се страхува от измишльотини?
Русалки, капитане. - Да, русалки.
Опашати дяволици, жадни за човешка плът.
Ще преминем през техните води.
Погрижи се за душата си, Гибс. Русалките ще ти отнемат останалото.
До кокала.
Успокойте се! Проявете смелост!
Не се поддавайте на страха! - Спасявайте се!
Човек зад борда! - Не, дезертьор е!
Обърнете! - Не!
Господа, не искам от вас повече, отколкото можете, но ви питам...
Не служим ли ние на краля? - Така е.
На мисия, поверена ни от краля? - Да.
Не видях страх в очите на испанците, когато минаха покрай нас.
Не служим ли ние на краля? - Да!
По местата си! Вдигнете платна! Курс към залива Уайткап.
Държим курса, капитане!
Здравей.
Ела, пийни си вино.
Вино, музика, светлина от свещи...
Вече минахме по този път, Джак. - Така е.
Спомням си добре.
Топлина, въздишки, движения, игрички...
Ненужна ярост.
Помниш ли на о-в Доминика?
Беше на о-в Мартиника. На Доминика исках да те убия.
Няма значение. - Беше първият мъж в живота ми.
Първият ли бях? Не бях сигурен в това.
Очарователен си, когато искаш нещо, Джак.
Важно е да знаеш какво.
Ще ти кажа истината. Черната брада не ни е нужен.
Можем двамата да намерим Извора.
Ще си поделим славата и няма да се притесняваме за нищо.
А аз да ти разкажа за ритуала? - Да, прочутия ритуал.
Мога ли да ти вярвам, Джак? Трябва да си на моя страна.
Скъпа моя Анджелика, с теб сме едно цяло.
Кажи ми съставките.
За Извора на младостта е нужна...
...сълза от някоя русалка и сребърните бокали от Понсе де Леон.
С тези предмети... - Да?
С тяхна помощ можеш да вземеш години живот от някой друг, Джак.
Как? - Знаеш какво означава това.
Но не можем да отидем сами там. За ритуала е нужна жертва.
Колко жалко. - Така е.
Вече не намирам за така привлекателна причината да открия Извора.
Но има нещо друго на борда, което да искаш.
Ами Черната брада? - В стаята с картите е.
Трябва да побързаме.
Пази всички кораби като трофеи.
Помогнеш ли ми, ще можеш да си избереш един.
Но мисля, че знам кой ще избереш.
"Черната перла" в бутилка? Защо е в бутилка?
Смалена изглежда дори по-отвратителна!
Разбрахме ли се, Джак? - Анджелика, познавам те.
Няма да отнемеш живота на невинен човек.
Ами еднокракият?
Нужни са ми годините, Джак.
Не на мен, а на баща ми.
Аз наистина съм дъщеря на Черната брада.
Сама си повярвала на лъжите си? - Не, наистина ми е баща.
Лъжите, които ти казах, са истина.
Излъга ме, като ми каза истината? - Да.
Добър ход. Бих го използвал.
Сигурна съм, че ще го направиш. - Разбира се.
Значи няма да се откажеш от него?
Искам баща, Джак. Досега нямах такъв.
Анджелика, баща ти, Черната брада...
Той е злодей и ще те убие при първа възможност.
Не може да бъде спасен. - Кой си ти, че да го отсъдиш?
Ти открадна години от живота ми. Дължиш ми ги.
На път си да умреш, а аз не искам да стоя и да гледам.
Заливът Уайткап!
Всички на палубата! Спуснете лодките!
Развийте и опънете мрежите! Да изглеждат добре за нашите гости.
Ще ни трябва светлина. Много светлина.
Хайде.
Подуши ли това? - Китова мас.
Гори като адския огън. - Внимавайте да не пламне.
Направена е от англичани, ще е късмет, ако дори се запали.
Старата луна е в обятията на новата. Първата за това лято.
Идеално за лов на сълза от русалка.
Обречени сме. Светлината ще ги привлече.
Акулите ли? - Нещо по-лошо, хлапе.
Русалките ще ни обградят. Помни ми думата. А ние сме стръвта.
Целувката на русалка предпазва моряка от удавяне.
Не ставай глупак. Русалките са женски, синко.
Красиви са като райски сън.
Но когато дойде време да се добива китова мас,
отвличат моряци от лодките или от палубата да се забавляват с тях,
а после ги влачат към дъното, за да ги удавят и изядат.
А понякога в обратния ред.
Пей. - Какво?
Русалките обичат да им пеят.
По-високо!
Дявол да го вземе...
Погледнете там.
Ще я подплашиш! - И по-добре!
Можеш ли да говориш?
Да.
Прекрасна си. - Ти ли си онзи, който пееше?
Да.
Ти ли си моето моряче?
Аз ще да съм. - Скръм, контролирай се!
Момчета, през целия си проклет живот не съм получавал нищо хубаво.
Бог ми е свидетел, няма да пропусна шанса си да ме целуне русалка!
Вадете буретата! Започна се!
Палете го! Кураж!
Изтласкайте ги към брега!
Всички във водата! По-бързо!
Отстъпление!
Отстъпете, казах! - Връщайте се във водата, страхливци!
Ще отстъпите, когато аз кажа!
Хайде де!
Хванахме една!