<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
ДЖЕЙК ГИЛЕНХАЛ
МИШЕЛ МОНАГАН
ВЕРА ФАРМИГА
ДЖЕФРИ РАЙТ
ПЪРВИЧЕН КОД
Музика КРИС БЕЙКЪН
Оператор ДОН БЪРДЖИС
Сценарист БЕН РИПЛИ
Режисьор ДЪНКАН ДЖОУНС
Приех съвета ти. Беше наистина добър. Благодаря.
Пребледнял си. Добре ли си? Шон?
Шон?
Исках да ти кажа защо го отмених.
Звъни ми три пъти на ден. Като бяхме заедно, не го правеше.
Какво им става на тези мъже?
Подадох молба. - Билетът ви, моля.
Тази сутрин си отвеян. Добре ли си? - Ще стигнем ли до десет минути?
Ще опитаме, господине. - Ей, дядка. Защо имаше закъснение?
Аз само дупча билетчетата. - Продупчи си главата по-добре.
Шон, аз ли направих нещо? - Явно смятате, че ме познавате,
но аз не знам коя сте. Казвам се кап. Колтър Стивънс.
Пилотирам армейски вертолет над Афганистан.
Шон, това е... - Шон ли?
Повдига ми се.
Извинете, ще ви помогна. - Няма нужда.
Господине... - Гара "Гленбрук".
Портфейлът ви. - Благодаря.
Къде се намираме? - В Чикаго.
Всички да се качват. Вратите се затварят.
По-добре ли си, капитане?
Видя ли това?
Започваш да ме плашиш.
Не е истина...
Шон Фентрес учител
Всичко наред ли е? - Не знам какво се случва.
Кажи нещо, Шон. - Не познавам нито Шон, нито теб.
Ще слезем на следваща гара. Ще разберем какво става с теб.
Това не е мое.
Погледни ме... Всичко ще се нареди.
Кап. Колтър Стивънс е в Обсадения замък.
Кап. Колтър Стивънс е в Обградения замък след трансфер на разсъдък.
Капитан Стивънс, чувате ли ме?
Къде се намирам? - В Обсадения замък. Добре ли сте?
Чувствам се замаян. Ранен ли съм? - Завъртаме ви.
Можете ли да докладвате?
Какво е всичко това? С кого разговарям?
Капитане, докладвайте какво видяхте.
Не разбирам... - Къде бяхте преди малко?
Мисля, че нещо се взриви. - Къде беше взривът?
Нормално е да сте леко объркан.
Виждате ли някакъв образ?
Коя сте вие? - Известно ви е, капитане.
Нима? - Спомнете си името ми.
Ще приложим модел за спомени. Съсредоточете се.
Бях на мисия, летях и...
След това се събудих в един влак. А сега съм тук.
Разяснете ми ситуацията. Кое е това подразделение?
Обсаденият замък. - Моля?
Пригответе се за модела за спомени. - Какво е "Обсаденият замък"?
Упражненията ще ви помогнат да си спомните.
Тест на паметта номер едно. Чуйте следния цитат.
"Лили се събуди и си търси мантията."
Държи следните карти... - Това някаква шега ли е?
... дама пика, четворка спатия, деветка спатия, тройка купа
и деветка купа. - Това упражнение "Червено знаме" ли е?
Край на първи тест. Тест номер две. Сега ще чуете вик на бухал.
Край на втори тест. Край на модела. Потвърдете.
Потвърждавам - край на модела. - Следва преговаряне.
Разбрано. - Подредете петте карти
в низходящ ред, без значение боята. - Дама, две деветки, четворка, тройка.
Правилно. В цитата беше споменато женско име. Какво бе то?
Лили. - Правилно.
Спомнете си името ми.
Гудуин, така се казваш. - Правилно.
Добре дошли отново, капитане.
Госпожо, трябва да говоря с баща си.
Някой уведомен ли е, че съм в САЩ? - Кой взриви влака?
Моля? - Кой взриви влака?
Една жена ме наричаше "Шон". - Това не е важно. Помислете добре.
Кой взриви влака? - Откъде да знам?
Тогава се върнете и опитайте пак. - Къде да се върна?
Имате осем минути, като предния път. - Не става...
Стига тестчета. Кажете ми къде съм, къде и как е екипажът ми,
уведомен ли е някой, че съм САЩ. Задължени сте да ми кажете...
Започнете с бомбата. Къде се намира, как изглежда, как се детонира.
Открийте бомбата, а с нея виновника. - Да открия бомбата. Почакайте...
Приех съвета ти. Беше наистина добър. Благодаря.
Чудесно. - И се записах на ЛСАТ курс.
Нали ще ходя в Индия да се преоткривам.
Познаваш ли добри гурута?
Обувката ти... Какво мислиш? На прав път ли съм?
Влакът е същият, но някак различен. - Дано да е различен.
И аз имам такова чувство.
Какво?
Брайън. Какво им става на тези мъже? Всичко между нас приключи.
Този часовник е като истински. - За мен ще е добре
да се махна далеч от него. - Невероятни детайли.
Билетът ви, моля.
Ясно, сложили са разсейващ фактор. - Моля?
И то красавица като теб, че да е по-трудно. Предвидими са.
Ще стигнем ли до 10 мин.? - Ще опитаме.
За Брайън ли говориш? - Ей, дядка. Защо имаше закъснение?
За какво толкова закъсняваш? Явно си притеснен да не закъснееш.
За какво закъсняваш? - За състезанието ти по слабоумие.
Много си забавен. Да не си комик? - Той наистина е комик.
Сядай си... откачалник. Дръвник.
Това е "Пичът" от "Америка търси талант".
Говорили сме за него. - Благодаря ти, пепси!
Какво? - Спирка "Гленбрук".
В 13 ч. ще има задръстване на моста. - Проклятие.
Съжалявам.
Господине...
Портфейлът ви. - Благодаря.
Всички да се качват. Вратите се затварят.
Експлозията дойде някъде отзад...
Какво ти става? - Нямам време да говорим.
Аз имам време.
По дяволите.
Гудуин, защо не ми каза как да обезвредя това чудо?
Трябва ли... да я обезвредя или нищо да не докосвам...
Добре...
Нищо няма да пипам.
Става ли?
Госпожи и господа, транспортна охрана.
Трябва да изключите всичката си електронна техника.
Това включва лаптопи, телефони... Телефонът ви, господине. Благодаря.
Пейджъри, всякаква електроника. Това е само предпазна мярка.
Проблем ли има или е някакво учение? - Господине...
Всичко наред ли е? - Провеждам важна сделка.
Изключете лаптопа, моля. - А ти ми покажи пак картата.
Спрете го! - Какъв ти е проблемът, задник?
Полудя ли? - Не ви го препоръчвам. Наистина.
Счупи му челюстта. - И той е симулация като теб.
Вече спирам да те карам тогава. - Няма да има "вече".
Стабилизиран е.
Забави пулса си.
Откри ли бомбата?
Да.
Навсякъде има хидравлична течност. - Това не е важно, капитане.
Ще ми разкажете ли за бомбата?
Къде е мъжът? Онзи с патерицата. Приличаше на началник.
Искам да говоря с него. - Това не е важно.
Искам да говоря с командира ви! - Когато приключите мисията си.
Мисията ми е в Афганистан, а днес ме взривиха два пъти.
В програмата сте вече два месеца.
Открихте ли атентатора? - Не.
Къде са хората ми?
И под чие ръководство е тази симулация?
Това не е симулация. Човешки животи са заложени на карта.
Какви животи? - Какво помните за детонатора?
Какви животи? Какви ги плещите?!
Обяснете ми какво става.
Трябва да му дам все нещо. - Дадено.
Бъдете готови да го върнем.
Днес в 7:48 ч. избухна бомба във влак, пътуващ за Чикаго,
убивайки всички пътници. Вие бяхте на същия този влак.
Аз съм тук. Нали разговаряте с мен?
Във влака се е возил мъж на име Шон Фентрес.
Вие сега... сте него.
Всяка изгубена секунда в обяснения застрашава човешки животи.
Това няма никакъв смисъл. - Ще има още такива атентати.
Открихте бомбата, така ли?
В тоалетната на влака. Вентилационната шахта.
Детонаторът е мобилен телефон. Приключихме ли?
Не, но добра работа, капитане.
Знаем, че в мига на взрива са приключили 1812 обаждания.
52 от тях са били насочени в близост до влака.
Едно от тях е на атентатора. Помните ли да минава товарен влак,
точно преди експлозията? Тя е насочена към товарния влак,
което значи, че атентаторът е наблюдавал и двата влака.
52 обаждания. Едно от тях е направено от атентатора.
Съсредоточете се върху пътниците във вагона. Опознайте маниерите им.
Гледайте за хора, които са тихи, напрегнати или неспокойни.
Отново ще имате осем минути.
Осем минути и пак ще ме взривят. - Да.
Вземете се в ръце този път. Изпълнете само заложените задачи,
другото е маловажно. Заредете програмата.
Баща ми знае ли...
Приех съвета ти. Беше наистина добър.
Днес си доста мълчалив. - Много ми се насъбра.
Внимавайте. - Съжалявам.
Беше много мило от твоя страна.
Ти си добър човек.
Благодаря.
Истинска си. - Билетът ви, моля.
Как върви пътуването? - Добре.
Нещо необичайно? - Не.
Говоря за пътниците. Някой да ви изглежда странен?
Вие сте малко странен.
А ти видя ли някой подозрителен? - Да не си пиян?
Ела насам.
Ела за минутка. Хайде де.
Да го направим като игра. - Игра?
Всички са съвсем обикновени. Точно това им е ужасяващото.
Един трик може да проработи. "Спящият гигант",
"Министърът", не забравяй и хлапето, което си дъвче химикалката,
но кондукторът е най-зъл.
Стои там и със заповеднически тон иска билетите от хората.
Забавна си. - По дяволите.
Ами този тип? - Делегат.
А жената срещу него? - Познаваш всички тези хора.
А онзи зад нея? Той беше от някакво шоу, нали?
Записала съм изпълнението му... - Как е сигналът тук?
Добър.
От преподаването ли си станал толкова любознателен?
Този не мога да го анализирам.
Някой друг ходил ли е в тази тоалетна?
Друг, освен теб? - Аз не съм ходил.
Сериозно ли съм ходил? - Господине...
Помести се за момент. Тук някъде трябва да е.
Развален телефон... Какво пък е това?
Кристина? - Да.
Извини ме.
Ела с мен. - Това не е нашата спирка.
Хайде, ще се разходим. - Не слизаме тук.
Плашиш ме.
Знам, че ще прозвучи откачено, но имам лошо предчувствие.
Трябва да слезем. Вземи си нещата.
Всички да се качват. Вратите се затварят.
Хайде, насам.
И сега какво? - Не мърдай оттук, идвам веднага.
Ще донесеш ли кафе най-накрая? - Изчакай още минутка, става ли?
Боже мили...
Болен ли сте?
Става ми зле от дълъг път.
Извинете.
Следите ли ме? - Ще ми дадете ли телефона си?
Не, нямам телефон. - Сигурен ли сте?
Да, нямам. Оставете ме на мира, за да не повикам полиция.
Как? Нали нямате телефон?
Нямате право да...
Какво правиш? Дай си ми чантата!
Луд ли си, бе?
Къде е? Не се приближавай!
Какви ги вършиш?
Какво става?
Шон! Спри!
Не си бил ти... - Напълно ли си се побъркал?!
Не!
Къде е телефонът? - Пусни ме!
Казвай къде е!
Ставай, Шон! - Мамка му.
Ставай оттам, Шон! - Дай ръка!
Хайде!
Гудуин? Чувате ли ме?
Кап. Стивънс, тук Обсаденият замък, чувате ли ме? Отговорете.
Тук е като в хладилник. Какво става?
Какво беше това?
В беда е.
Май ми свърши кислородът.
Гудуин?
Гудуин?!
Намери начин да стигнеш до него.
Къде е?
Какво става?
Не е и от третичното охлаждане.
Оставете го, да видим какво ще направи.
Трудно е да се кажа какво точно минава през главата му.
Сър... - Моля ви!
Тук сме с вързани ръце.
Ако няма промяна, колко време имат? - Не много.
"Лили се събуди и си търси мантията."
Ръката й се състои от - дама пика, четворка спатия...
Гудуин, чуваш ли ме?
Кой е Гудуин? - Тук кап. Стивънс, чувате ли ме?
Капитан Стивънс? - Капсулата загуби мощност.
Капсула? Там ли сте сега, в капсула?
Трябва да знаете това. Кой сте вие? - Ще повикам Гудуин.
Вие сте го изобретил, нали? - Да.
Вие ли ръководите? - Да.
Разбрахте ли каквото искахме? - Не успях.
Не открих атентатора, но спасих един пътник - жена.
Няма смисъл да опитвате да спасявате когото и да било.
Мисията ви е друга. - Тя оцеля, вероятно и останалите.
Оцеляла е, но само в първичния код. - Какво е това?
Квантова механика, параболика... Няма да разберете.
Опитайте. - Хубаво.
Когато изключите електрическа крушка, има остатъчна светлина, нали?
Да. - Хубаво. При мозъка е същото.
Електромагнитното поле функционира частично, дори когато човек умре.
Веригата остава отворена.
Ето още една странност на мозъка - краткосрочната му памет трае 8 мин.
Както камерите в супермаркета записват само последните 24 часа.
Съчетаем ли тези две явления, веригата остава отворена и след смъртта
и благодарение на Първичен код, изживяваш тези минути отново и отново.
Шон Фентрес е умрял в експлозията.
От всички пътници с него най-много си приличате.
И той е от мъжки пол, има вашия ръст и синаптични връзки.
Какво става щом минутите изтекат? - Нищо.
Спирате да съществувате на онзи влак. Не можете да съществувате
повече от осемте минути на Фентрес.
Първичен код не е пътуване във времето,
а преподреждане на времето.
Имаме допир до паралелна реалност.
Смъртта на онези хора е трагедия, но Първичен код ни дава...
Но аз спасих един пътник. Момичето, което седеше срещу мен.
Свалих я от влака.
Кажете ми името й.
Кристина... Не помня фамилията й.
Казва се Кристина Уорън. - Да!
28-годишна. - Тя е.
Родена в Уилмет, Илинойс, починала сутринта при експлозията.
Свалих я от влака. Жива е.
Не е. - Жива е, казвам ви.
Видя как ме блъсна един влак. - Безсмислено е.
Ще го вкарам отново. Вторият атентат е неизбежен, д-р Рътледж.
Втори атентат? - Получихме писмо.
Какво се опитвате да ми кажете?
Научихме, че следващата цел е центърът на Чикаго.
И ще взривят "мръсна" бомба. - Знаете ли колко жертви ще има,
ако избухне такава бомба? В момента евакуират града.
Трябва да ги спрем. - Ако откриете атентатора,
второто нападение ще бъде осуетено. Нямаме никакво време.
При нас няма връщане във времето. - Заредете програмата.
В следващия вагон отгоре е стаята на кондуктора.
В сейфа има зареден пистолет.
Вземете го. Може да използвате сила, ако положението го налага.
Приех съвета ти.
Беше наистина добър.
Все още си тук. - Как иначе?
Познай. - Напуснала си работа
и ще явяваш на ЛСАТ тест. - Как позна?
Пак същата сода и ще ме наплискат с кафе.
Чуй сега... Не вдигай.
Заслужаваш нещо повече от този тип. Забрави какво е било.
Билетът ви, моля. - Откъде знаеше, че...
Колко добре ме познаваш? - Очевидно не много добре.
Познаваш ли ме толкова, че да ми се довериш,
ако сторя нещо откачено и опасно? - Не.
Поне си искрена.
Красива си, мила и адски откровена.
Кой си ти и какво си сторил с Шон? - Гледаш новото ми "аз".
Не искам да пострадате.
Няма да си седна на мястото. Той кърви, има нужда от лекар.
Наистина ли си опитал да откраднеш пистолет?
Внимавайте с него, госпожо. - Проклятие!
Какво си мислеше? - Дай ми телефона си.
Трябва да те види лекар. Защо ти е телефонът ми?
Какво ще сториш, ако ти остава минута живот?
Аз бих се обадил на баща си.
Да чуя гласа му и да...
Да го помоля за прошка.
Кажи ми, че всичко ще се нареди.
Всичко ще се нареди.
Пистолетът в сейфа. Чудна идея. Благодаря.
Напредък? - Ще ми дадете ли телефон?
Искам да говоря с баща си. - Ще се постарая да помогна.
Как се справям?
Вие била ли сте в първичен код? Справихте ли се?
Губим ценно време.
ЦВО-Н
Не, не съм била в първичен код.
Не съм подходящ кандидат. - Защо? ЦВО, какво е това?
Защото изискванията са специфични. - И какви са?
Капитане, досега трябваше да сте открил атентатора.
Тази смайваща система
няма нужда от мислене, а от действане.
Свържете ме с баща ми. - Всичко това може да приключи.
Стига да изпълните мисията.
Ако се справите както трябва, всичко това ще свърши.
Атентаторът трябва да е имал някакво оборудване.
Ръкавици, отвертка, за да отвори вентилацията, фенерче, нещо.
Проверете раници, чанти, куфарчета, всичко.
Приех съвета ти.
Беше наистина добър. - Ей, дядка...
Какво правиш? - Опитам се да запомня нещо.
Какво е това? - Армейска емблема.
Служил ли си в армията? - Един приятел служи.
Беше в Афганистан, когато изчезна безследно.
Имаш ли интернет на телефона си? - Не...
Навсякъде мъкна един кабел за връзка с офиса.
Ще потърсиш ли какво има за него?
Често си мисля за него. Кап. Колтър Стивънс, 17-ти въздушен.
Длъжник си ми. - Ще те черпя кафе.
Май в момента ти имаш нужда.
Кристина...
В последно време сънувам разни неща...
Всичко е толкова ясно.
Ти присъстваш в тях. - Нима?
Не такива сънища... Не че не бих те сънувал...
Ще ти звънна след малко.
Учиш ли? - Да.
По какво е?
За изпита по психология тази сутрин. Най-добре да продължавам...
Ще ми услужите ли с химикалка?
Разбира се.
Какви ги вършиш...
В тая чанта само мен ме няма. - Какво правиш?
В моята е същата бъркотия. - Защо не му я върнеш?
Не се бъркай, смелчага. Ще съжаляваш.
Виж го тоя... - Спри.
Какво въобще правя?
Господи.
Тъпанар. - ЦВО-Н...
Задник.
Военна болница "Уолтър Рийд"
Госпожо, как сте? Добро утро.
Да не сте работила в "Уолтър Рийд"? - Да.
Аз съм военен. - Военен?
Какво става там долу?
Имахме малък спор за тази емблема.
На това ли ви учат, да нападате цивилни?
Изглежда ли ви познато? От къде идва "Н"-то?
От "Нелис".
Ще ми услужите ли с телефона си? Всъщност, може да го купя.
Имам около 100 долара... - Не ви искам парите.
Само ми го върнете. - Задължен съм ви.
Хайде...
Централа.
Свържете ме с Рътледж. - Изчакайте.
Името ви? - Кажете, че го търси кап. Стивънс.
Изчакайте.
Изчакайте още един момент.
Трябва да ти кажа нещо. - Знам, открих го.
Приятелят ти... - База "Нелис", Лас Вегас.
Не. Той е мъртъв, Шон.
Моля?
Приятелят ти е убит по време на мисия преди два месеца, съжалявам.
Явно си сбъркала името. - Колтър Стивънс, 17-ти въздушен.
Беше на първия резултат в търсачката.
Баща му се казва Доналд, нали? Това е от миналата седмица.
"Доналд Стивънс ще гостува на Леонард Уат, по повод смъртта
на сина си - кап. Колтър Стивънс, който бе убит в Афганистан,
и удостоен със "Сребърна звезда". Ще гостува и серж. Робърт Алварес,
чийто живот бил спасен от Стивънс при престрелката до Кандахар."
Съжалявам.
Капитане?
Шон, кажи нещо. - Капитане?
Кап. Стивънс, тук кап. Колийн Гудуин.
Намирате се в Обсадения замък. В безопасност сте.
Кажете ми какво виждате.
Карти за игра. - Чудесно.
Чувате ли? Стрелят по нас.
Мъртъв ли съм?
Навсякъде съобщават, че съм загинал и че са дали медал на баща ми...
Единственото важно в момента е да осуетим втория атентат.
Това, че се съобщава, че съм умрял, не е важно?
Докато не открием човека, взривил онзи влак, да.
Гудуин...
Питам те като боен другар, мъртъв ли съм?
Една част от мозъка ти все още е жива.
Ами другото? Мога да движа ръцете и краката си.
Това, че успяваш да ги движиш, е само проекция на мозъка ти.
Казвате, че всичко това е плод на въображението ми?
Моят мозък само си представя, че съм жив и че съм тук?
Капитане, какво става?
Мога да ви питам същото.
Капсулата също е проекция.
Къде съм? - Местонахождението ви е секретно.
Майната ви!
Капитане, не мога да си представя какво ви е в момента,
но трябва да предотвратим втория атентат.
Не може да се отклонявате от мисията, докато сте в първичния код,
дори за да разберете как сте... Какво ви се е случило.
При нас има само един континуум и той не може да бъде променян.
Обаче аз го промених. Обадих ви се от влака.
Обадих ви се в 7:46 ч., точно преди експлозията.
Дори да сте, няма как да получа това обаждане.
Тук е друга реалност и дори обаждането да е преминало отвъд,
друго мое "аз" го е получило.
Може да не ви се понрави, но времето ви изтича.
Влизате отново, ако не се справите, влизате отново...
В момента за това съществувате. - Другия път ще ви изпратя пица!
Не може да променяте нашата реалност, докато сте в първичния код.
Това не може да е законно. - Програмата, както и участието ви,
са одобрени от командването.
Много войници биха предпочели вашето положение пред смъртта.
Да имат възможността да продължат да служат на родината.
Бил ли сте някога на бойното поле?
Не е важно.
Всеки, с когото съм служил, смята, че няма по-достойно от смъртта.
Щом приключите мисията си, ще получите това, което желаете.
Какво ще получа? - Ще прекратя службата ви,
ще ви оставя да умрете.
Отнема твърде много време. Глезите го. Без повече почивки.
Сигурен съм, че ще открием друг войник с вашите данни,
готов да участва в тази програма с охота.
Чакайте сега... Какво? - Пратете го обратно.
Заредете програмата.
И нека ви напомня, че не вашият живот е заложен на карта,
а този на милиони живи американци. Може да не цените собствения си живот,
но оценете техните, моля ви.
Отново сте тук. Открихте ли атентатора?
На онзи влак има стотици хора. - Тогава ги проверете един по един.
Спокойно, те и без това са мъртви. Ако се наложи, застреляйте някого,
но ни набавете полезна информация. - Чакайте!
Разбирате, че няма как да спрем. - Правя всичко по силите си.
Кой е атентаторът?
Опитвам се да разбера.
Съжалявам. Знам, че сте изтощен. Ние също сме на предела,
но не бива да се проваляме. Ще успеете.
Няма да успея. - Напротив.
Ти си роден герой, синко. И баща ти смята така.
Способен си да спасяваш човешки животи.
Беше третата му мисия. Не исках да се връща там,
а на него май не му се връщаше у дома.
Татко? - Затова все се отиваше там.
Не желаеше да ме чуе.
Накрая каза, че не иска да оставя хората си там и това е.
Другарите му бяха станали негово семейство.
Сигурно аз съм сгрешил, не знам...
Така и не успях да разбера чувствата му.
Не мога да повярвам, че е мъртъв.
Върнете ме там.
Не ме взривявай отново, моля те.
Ало? Знам, че си ти.
Ще те открия, обърни се.
Привет. - Аз ли?
Защо си изненадан?
Недей.
Ставай, седни там.
Остави чантата.
Дай ми телефона си. Свършен си. - Моля?
Няма повече да убиваш. - Не разбирам.
Щеше да задействаш бомбата с телефона си.
Не знам за какво говориш, кълна се. Казвам се Джордж Троксъл,
програмист съм.
Говорех със съпругата си.
Позвъни отново, направи го.
Ще набера номера, телефонът ти ще звънне и ще те застрелям.
Мамка му... Съжалявам.
Портфейлът ви. - Благодаря.
Дерек Фрост
Проклятие!
Хайде!
Спрете влака!
Дерек Фрост? - Да?
Виждате ли това? - Да.
Ваше ли е? - Не.
Господи...
Ще ми дадете ли портфейла си? - Да.
Нарочно го подхвърлихте на влака.
Сигурно съм го изпуснал. - Не сте.
Оставил сте го там, за да ви помислят за умрял.
Знам, че си ти.
Ти май знаеш всичко, а?
Какво е това чудо?
По-бавно...
Искаш ли да погледнеш? - Голям си патриот.
Не толкова бързо.
Добре, дръпни се.
Малко хора биха могли да направят нещо такова.
Коя е следваща ти цел? - Шон?
Шон Фентрес?
Учител.
По история.
Не се познаваме. Май убих приятелката ти.
Защо? - Пропуснах момента.
Защо?
Имаш предвид това ли?
Защото светът се е превърнал в ад.
Можем да го съградим наново от руините.
Но трябва да започнем с руините. - И ти си учител, нали?
Кристина...
Не ме напускай!
Всичко ще се нареди.
Това не е краят.
Отидете натам, аз ще се върна.
Тук Обсаденият замък.
Капитане, потвърдете, че сте тук.
Кап. Стивънс, тук Обсаденият замък, потвърдете, че сте тук.
Разбрах кой е атентаторът. Знам името му.
Знаете името му? - Дерек Фрост.
Качи се в бял микробус на паркинга на гара "Гленбрук".
Номерът е от щата Илинойс, 5CGY847.
Илинойс, 5CGY847. - Да вървим.
В буса има още една бомба.
Благодаря, капитане. - Да, госпожо.
Край на мисията.
Относно договорката ни... - Надявах се,
че сте размислил и ще продължим с програмата занапред.
Искам нещо друго. - Хубаво.
Още желая да умра,
но първо искам да се върна и да спася пътниците във влака.
Не работи по този начин. - Знам това.
Не искам от вас да ми повярвате,
а да сте така добър да ми позволите да опитам.
Тук въздушен отряд. Бусът се движи към каменоломната.
Прието, ще го пресрещнем по средата на пътя.
Въздушен отряд, преградете източния край на пътя.
Прието.
Включваме живата връзка от Чикаго. - Специалните части приближат буса.
Атентаторът бе разобличен сутринта. Мъжът лежи на земята,
очевидно се е предал.
По-рано днес полицията разкри,
че Фрост е публикувал антиправителствени изказвания...
Да, истинска акредитация. Всички разбраха що за иновация е.
Най-накрая се сдобихме с мощно оръжие срещу тероризма.
Поздравления, капитане, добре се справихте.
Няма да ме върне обратно, нали?
Още не ми е отговорил.
Омъжена ли сте, капитане?
Джеф, иди да си починеш.
Хубаво, да ти донеса ли нещо? - Не, благодаря.
Защо, на среща ли ме каните? Съжалявам, беше неуместно.
Омъжена ли сте? - Не.
Разведена съм.
Смятате ли, че има алтернативно ваше "аз"?
Гудуин, която е направила други избори в живота?
Какво имате предвид? - Да не се е омъжвала въобще,
или пък за другиго.
Жена, поела по различен път.
Не, не мисля, че има.
Това, което изпитахте, е сянка. Остатъчен спомен на един пътник.
Тук е истинският живот.
Онзи свят, в който разговаряте с мъртъв пилот на вертолет?
Програмата не беше създадена, за да променяме миналото,
а бъдещето. И вие го постигнахте. - Пропуснах нещо.
Бомбата не трябваше да избухва. Трябва да е имало друг детонатор.
Това е компютърна програма.
Момичето, всички други пътници... те са мъртви.
Съжалявам за това. - Разбирам.
Квантова физика, параболика...
Грешите, Гудуин, поначало грешите.
Кристина е мъртва. - Не трябва да бъде.
Ще помоля Рътледж. - Вас моля!
Моля ви...
Върнете ме там... после прекратете живота ми.
Само за осем минути, Гудуин.
Капитане... - Вие решавате.
След края на този първичен код ще спра мозъчната ви дейност.
Няма да се върнете.
Ще я спася, Гудуин.
За мен беше чест.
Благодаря, че служихте така добре.
Късмет.
Приех съвета ти.
Ще отидеш в Индия и ще станеш гуру. Внимавайте, госпожо.
Ще разбера коя съм горе в планините.
Може да изпиеш една последна чаша кафе, преди да заминеш.
Да, би било хубаво. - Чудесно.
Да го направим още днес. Брайън ще си намери друг помощник.
Знаеш ли какво? - Какво?
Чувствам се наистина добре. - Защо?
Защото от седмици се надявах да ме поканиш на чаша кафе.
Билетът ви, моля.
Дай ми няколко минути и веднага се връщам.
Трябва пак да спасявам света.
Знаех си, че е герой.
Какъв прекрасен ден.
Простете.
Имаш ли доверие на Министерството? - Те дават парите.
Ако се докопаме до финансирането, те уверявам, че ще имаме...
поне осем програми Първичен код до края на годината.
Толкова много? - Че и повече.
Вие сте герой, д-р Рътледж. - Благодаря ви.
Наистина спасихме човешки животи. - Истинска победа за проекта.
Победата е за всички ни. - Ще се чуем отново.
Вълнуващи времена, а?
Започнете изтриване на паметта на субект 1.
Но...
Обещахме на кап. Стивънс, че ще го оставим да умре.
Да умре? Днес спаси милиони.
Колко ли други катастрофи дебнат?
Той вероятно е единственият, с когото програмата е съвместима.
Изтрийте паметта му
и започнете следващия Първичен код.
Разбира се, сър.
Извинявайте...
Дерек, това не е твоята спирка. - Господине...
Портфейлът ви.
Връщай се тук.
Дерек...
Свърши се, разбираш ли?
Казвам се Дерек Фрост. Сложих бомба с ядрен заряд
в бял микробус на паркинга на гара "Гленбрук".
В момента съм завързан във влак 944, пътуващ към гара "Юниън".
Аз съм жалък и побъркан и трябва да ме затворите за много време.
Добре...
Днес няма да оставиш руини след себе си.
Ще ми го заемеш ли?
С момчетата ще идем да празнуваме.
Да започна ли изтриване на паметта?
Здравейте, капитане.
Доналд Стивънс? - Да.
Казвам се Шон Фентрес.
Кой? - Служих със сина ви, Колтър.
Простете, че ви звъня след толкова време.
Но понякога отнема време да подбереш думите си.
Не се измъчвай.
Сигурно не ти е леко да се обадиш.
Как преживявате случилото се?
Върнаха ми само една урна с прах.
Беше ми трудно да повярвам, че това е той.
Колко добре го познавахте?
Бях до него, когато почина.
Каза, че последният ви разговор бил тежък.
И че иска да му простите.
Просто си го искам обратно.
Толкова много го обичах.
Иска ми се да му го бях казал.
Той го знае.
Пазете се, г-н Стивънс.
Всичко наред ли е?
Да. - Спаси ли света?
Нещо такова.
Докъде бяхме стигнали? - До предложението за чаша кафе.
Д-р Рътледж.
Какво?
По дяволите.
Въртя бизнес. В истинския свят хората биват уволнявани, ако закъсняват.
Десет минути... - Не се ядосвай за маловажни неща.
Благодаря за съвета, но не говорех на теб.
Да не продаваш дискове за самопомощ? Защо не си гледаш работата.
Повикайте охраната. Веднага!
Защо винаги си толкова озлобен? - Светът е такъв, приятелю.
Защо да съм по-различен?
Не е нужно да бъде.
Залагам 200 долара, че не можеш да накараш хората тук да се разсмеят.
Всъщност имам 126. - Подиграваш ли ми се?
Просто те мислех за забавен... - Не, дай ги.
Най-лесно изкараните 126 долара. Моля за внимание.
Един от пътниците тук реши да ми даде пари...
Какво става? Все едно си друг човек. - Това е новото ми "аз".
Харесва ми.
Ще изцедя и последния ти спомен.
Жените постоянно бъркат думите. Оная вечер една ми викаше "бягай",
аз я питам "Имаш предвид лягай би?", ама тя не се отказва - "бягай, бягай".
Отвори ли го? - Още 20 секунди.
Направи ги десет.
Гудуин.
Погледни това.
Кое?
Целият този живот, който кипи.
Гудуин, отвори вратата.
Защо постоянно си гледаш часовника? - Кристина, какво би направила,
ако знаеше, че имаш по-малко от минута живот?
Щях да направя тези мигове значими.
Отново ще те целуна. - Отново?
Отвори проклетата врата!
Страда достатъчно, докторе.
Всичко ще се нареди.
Какъв прекрасен понеделник в Чикаго.
Очакват се температури от 15 градуса, но сега е около 12,7 в центъра,
12,2 в Мидуей, 11,6 в О'Хеър...
Заслужи си парите. Много е забавен.
Обаче останах без пари.
Искам да ти покажа нещо.
Какъв прекрасен ден. - Прекрасен, наистина.
Вярваш ли в съдбата?
Всъщност, не. Осланям се повече на късмета.
Ела насам.
Какво искаш да правим днес?
Може да поостанем тук замалко.
Чувствам, че сме на най-правилното място на Земята.
Добро утро, Джеф. - Добро да е.
"Лили се събуди и си търси мантията."
Държеше пет карти за игра.
Днес ще разберете за провалил се атентат
на влак, пътуващ за Чикаго.
Ние двамата го осуетихме.
... опит за атентат на влак, пътуващ за Чикаго.
Но е бил предотвратен, а атентаторът намерен във влака.
Казва се Дерек Фрост. - Дерек Фрост.
Кап. Гудуин, мога ли да ви помогна?
Не, ще намина после.
Бъди нащрек.
Някой ден ще дойде правилната напечена ситуация
и Първичен код ще си намери място под слънцето.
Разбира се, сър.
Ако четете този имейл, то Първичен код работи по-добре,
отколкото с д-р Рътледж мислехте. Смятахте, че създавате осем минути
в измислена реалност, но не е така. Създадохте един цял нов свят.
Гудуин, ако съм прав, някъде при вас е кап. Колтър Стивънс,
който чака да бъде изпратен на мисия. Обещайте да му помогнете.
И когато го направите, кажете му, че всичко ще се нареди.
Превод 0ld SCho0l
Редакция Владислав Владев а.к.а. E-Tle™