Полша, 1944 г.
По-живо!
По-бързо…
Движете се! - Мамо!
Това е синът ми. Моля ви!
Ерик! - Мамо!
Мамо!
Уестчестър, Ню Йорк 1944 г.
Майко? Какво…
Помислих, че е крадец. - Не исках да те плаша, миличък.
Само мислех да хапна. Връщай се в леглото.
Какво има? Хайде, връщай се да си лягаш.
Ще ти направя горещ шоколад.
Коя си ти?
И какво си сторила с майка ми?
Майка ми никога през живота си не е стъпвала в тази кухня.
Най-малко пък някога ми е приготвяла горещ шоколад.
Ако не се броят случаите, когато е карала прислужницата.
Не си ли изплашен от мен?
Винаги съм вярвал, че няма начин да съм единствен в целия свят.
Единственият, който е различен.
И ето, че ти се появи. Чарлз Ксавие.
Рейвън.
Гладна си и си сама. Вземи си, каквото пожелаеш.
Имаме много храна. Не е нужно да крадеш.
Всъщност, никога повече няма да ти се наложи да крадеш.
Трябва да разбереш, Ерик.
Тези нацисти… аз не съм като тях.
Гените са ключът, нали? Но техните цели…
Сини очи, руси коси… Просто жалко.
Искаш ли шоколад? Вкусен е.
Искаш ли?
Искам да видя майка си.
Гените са ключът за портата към новото време, Ерик.
Ново бъдеще за човечеството - еволюцията.
Разбираш ли за какво говоря?
Моля те за нещо съвсем простичко.
Една малка монетка е нищо в сравнение с голямата порта.
Не е ли така?
Да…
Опитах, г-н докторе. Не мога. Не зная…
Не се получава.
Единственото добро при нацистите е, че методите им водят до успех.
Съжалявам, Ерик.
Мамо! - Съкровище…
Добре ли си?
Ще го направим така:
Ще преброя до три, а ти ще преместиш монетата.
Ако не преместиш монетата, ще я застрелям.
Разбираш ли?
Едно…
Мамо? - Ще успееш.
Две…
Всичко е наред.
Три.
Да! Великолепно!
Отлично!
Не…
Отлично, Ерик.
Отключихме дарбата ти чрез гняв.
Гняв и болка.
Двамата с теб… ще се позабавляваме добре.
Х-МЕН ПЪРВА ВЪЛНА
Превод и субтитри: Симеон Димитров & Владислав Владев
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
Женева, Швейцария 1962 г.
Университет "Оксфорд"
Хетерохромия.
Един джентълмен поне би почерпил едно питие преди това.
Барман, едно светло за мен и бренди за дамата, моля.
Как разбрахте? - На късмет. Казвам се Чарлз Ксавие.
Приятно ми е. - Ейми.
Отнасяше се за очите ви, които са зашеметяващи.
Едното зелено, другото синьо. Това е мутация, и то привлекателна.
Имам новина за теб, Ейми. Ти си мутант.
Първо предлагаш на момиче, а после го наричаш "уродливо".
Носи ли ти това успех с момичетата? - Ще ти кажа на сутринта.
Сериозно, не го приемай негативно.
Мутацията ни превърна от едноклетъчни в доминираща форма на живот.
Безкрайни форми на вариации с всяко следващо поколение
изцяло вследствие на мутацията.
Тогава да възродим смисъла на тази дума.
Горда съм да бъда мутант. - Наздраве.
Май сама трябва да се почерпя. - Съжалявам. Една кола.
Чарлз тъкмо ми разказваше, че съм като морските ни прадеди,
на които им пораснали крака. - Но малко по-секси.
Запознай се със сестра ми Рейвън. - Приятно ми е.
Какво учиш? - За сервитьорка.
Ти също имаш хетерохромия! - Моля?
Погледни й очите.
Да. Рейвън, вземи си палтото.
Не ми увъртай. Направи го нарочно. - Не съм. Защо ще го правя нарочно?
Под стрес съм и съм изморена. - В момента се справяш перфектно.
"Горд съм да бъда мутант" - важи само за красивите
и невидими мутации като твоите. Но ако си урод, по-добре се крий.
Звучиш нелепо. Не искам да ти звуча като дърт нахалник.
Какъвто си. - Понякога.
Но сме говорили за това, Рейвън.
Малък гаф е поносим, за по-голям не смея и да помисля.
"Горда съм да бъда мутант."
Да съм горда, че съм мутант ли?
Де да бях.
Би ли искал да сме гаджета? - Разбира се.
Всеки млад мъж би бил късметлия да е с теб. Зашеметяваща си.
В този вид? - Какво?
Синя ли?
Ти си най-старият ми приятел. - Аз съм единственият ти приятел.
Благодаря за заяждането. - Е?
Не мисля за теб по този начин. Чувствам се отговорен за теб.
Нещо друго би било неуместно.
Ами ако не ме познаваше? - Да, обаче те познавам.
Какво те прихваща напоследък да се тревожиш за външния си вид?
Доспа ми се. Ще ми почетеш ли? - Ще защитавам дисертация. Ще уча.
Страхотно. Почети ми от нея. Дисертациите веднага ме приспиват.
Мутиралият братовчед на неандерталис, хомо сапиенс, бе една аномалия.
Мирното съжителство, ако въобще съществуваше, бе краткотрайно.
Всички доклади сочат, че пристигането на мутирали видове във всеки регион,
е последвано от бързо заличаване на изостаналия в еволюцията вид.
Притежанието на това злато е незаконно.
Трябва да уведомя полицията. - Нека не играем тази игра.
Откъде го взехте? - От приятел.
Препоръча вашата банка. - Ясно.
Запознат ли сте с условията ни? - Да.
Нека ви запозная с моите.
Златото е единственото наследство от народа ми.
Претопено от нещата им, изтръгнато от зъбите им.
Пари, напоени с кръв.
И вие можете да ми помогнете да открия хората, виновни за това.
Не пипайте паникбутона.
Трябва ми Шмит. Клаус Шмит.
Къде се намира?
Клиентите не оставят адресите си. - Няма такава банка.
Метални пломби? Не, златни. Някой може да ти ги открадне.
Аржентина… Шмит…
Шмит е в Аржентина! Виля Хесел. Моля ви!
Мерси.
С удоволствие бих те убил.
Затова, запомни ми думите,
посмееш ли да го предупредиш, че идвам…
…ще те открия.
Лас Вегас, Невада
Поредният работен ден.
Това полковник Хендри ли е? - Онзи от НАТО?
Да. - Съвсем същият.
Това са трима босове на мафията, италианският посланик
и изп. директор на "Локхийд". - Едва ли всички са комунисти.
Зад срещите в този клуб сигурно се крие нещо друго.
Виждаш ли това?
Здравейте, момичета!
Много хубаво.
Какво правиш?! - Използвам забранения екип от ЦРУ.
Не мърдай от колата.
Полковник Хендри? - Да, госпожо.
Ема Фрост - съдружник на Себастиян Шоу.
А къде е г-н Шоу? - Организираме купон.
А това е развлечението. Елате с мен.
Здравей, красавице. Как си? - Искаш ли да отидем на по-тихо място?
Много съжалявам. Запазена съм за полковник Хендри.
Извинете ме.
Сигурен ли си, че не искаш още едно? - Не, благодаря.
Дочух, че си спрял приемането на предложението
за разполагане на ракетите "Юпитер" в Турция.
Очаквам да размислиш. - Вече водихме този разговор.
Разположите ли ядрени оръжия в Турция, или където и да е близо до Русия,
ще предизвикате война, ядрена война.
СЕКРЕТНО: Отбранителна способност, превантивно разгръщане на войските.
Не моля за услугите ти, полковник. Изразявам очакванията си.
Затова нека го кажа отново. Очаквам да размислиш.
Единственото нещо, за което ще размисля,
е да пийна още една чаша от това превъзходно шампанско.
Какво, по дяволите, си сипал в питието ми?
Смяташ, че ще избягаш, ще се скриеш. Ще те открием, Хендри.
Няма крепост на света, която да ни устои.
Великолепна е, нали?
Генетична мутация - еволюцията на човешкия геном.
Къде е Азазел?
Не искаме полковникът да закъснее.
Ела.
Ракетите в Турция изпращат ясно послание. Ако решим да стреляме,
защитната система на руснаците няма да успее да се задейства.
Дано да е важно, Мактагърт. Да не си се напушила? Хората не изчезват така.
Полковник Хендри беше там, в клуба на комунистите.
Полковник Хендри? - Съгласен съм с вас, генерале.
Премислих и вече смятам, че трябва да разположим ракетите ни в Турция.
Полковник Хендри е тук, освен ако не е прелетял 5000 км за 10 минути.
Предлагам да престанеш да ми губиш времето.
Изглежда Хендри иска да започне Трета световна война.
В момента ме чакат по-важни неща. - Сър, аз…
Да не си се побъркала? А сега какво?
Ще намерим експерт по генетичните мутации.
Професорът по генетика - Чарлз Франсис Ксавие.
Как е да си професор? - Не ме наричай така.
Не съм на преподавателски щат. - Знам, но ти отива.
По-добре да пийнем по едно. - Да отидем тогава.
Виля Хесел, Аржентина
Добър ден, дами и господа! - Добър ден!
Каква жега е навън. Една бира, моля.
Немска бира. - Разбира се.
Да, "Битбургер". Вкусна е, нали?
Най-добрата.
Какво ви води в Аржентина?
Климатът. Аз съм свиневъд.
А аз съм шивач, от дете.
Баща ми шиеше най-хубавите костюми в Дюселдорф.
Моите родители са от Дюселдорф.
Как им бяха имената? - Нямаха имена.
Отнеха им имената, свиневъдю…
и шивачо.
Кръв и чест. Кое предпочиташ да изгубиш първо?
Изпълнявахме заповеди. - Значи кръвта.
Не мърдай, изрод! - Хайде, стреляй!
Какво сте вие?
Да речем, че съм чудовището на Франкенщайн.
Търся създателя си.
Толкова се гордея с теб. - Благодаря ти.
По-трудно е, отколкото изглежда. - Не, за презентацията.
Колко мило. - Мойра Мактагърт.
Чарлз Ксавие. - Имате ли минутка?
За такова красиво създание, с мутирал МСR-1 ген, имам пет.
Аз го наричам "МСR-1", вие бихте го нарекли красива коса.
Това е много привлекателна мутация.
Мутацията ни е превърнала от едноклетъчни организми
в доминираща форма… - Програмата ви е страхотна,
но аз съм тук по работа. - Какво?
Наистина се нуждая от помощта ви.
Искам да знам дали мутациите, за които говорите в дисертацията си,
не са се случили вече… с живи хора днес.
Професоре?
Да поговорим, като изтрезнеете. Имате ли време утре?
Нещо ми подсказва, че вече знаете отговора на въпроса си.
Този въпрос е много важен за мен и ще ви помогна с каквото мога.
Маями, Флорида
Още ли пиеш шампанско, Боб? - Ще пропусна.
Значи дотук с приятните питиета. Чудех се на кого ли си споменал
за малката ни договорка. - На никого.
Казва истината. - Добре.
Е, значи приключваме дотук. Да уредим проблема.
Знаех си, че е по-добре да не ти се доверявам.
А сега ще ме пуснете да си вървя с парите ми,
или ще дръпна предпазителя и всички ще умрем.
Давай. Дръпни го. - Кълна се в Господ, ще го направя.
Няма да го направиш.
Но аз ще го направя.
Ти си един от тях? - Много проницателно, полковник.
Ще отгатнеш ли какво мога? Имам силата да абсорбирам енергия.
Тя ме поддържа във форма. Това е скучната част.
Забавното е какво мога, след като вече е в мен.
Щаб на ЦРУ, Вашингтон
Напредъкът на ядрената епоха може да е ускорил процеса на мутация.
Индивиди с необикновени способности вече може да са сред нас. Благодаря.
Мактагърт, и смятате, че някакъв шантав учен ще ме накара да вярвам
в диамантени жени и изпаряващи се мъже?
Току-що си купи обратен билет към канцеларското изгнание.
Срещата приключи. - Моля, седнете, агент Мактагърт.
Не съм очаквал да ми повярвате, след като по време на презентацията ми
си мислехте за някакъв пай, който се сервира в бюфета. Ябълков.
Не бях напълно честен с теб, мила. Съжалявам.
Едно от многото зрелищни неща, които мога да правя чрез мутацията ми,
е, че мога да чета мислите ви. - Виждал съм го в илюзионистко шоу.
Да си намислим число между 1 и 10 ли? - Не, агент Страйкър.
Бих ви попитал за сина ви Уилям, който е много красив,
но предпочитам да ви попитам за ракетите "Юпитер",
които в момента Америка разполага в Турция.
Шпионин е. Довела си шпионин! - Не съм. Никога не бих…
Как ви се струва като за фокуснически трик?
Най-добрият, който съм виждал. - Изкарайте ги оттук
и ги затворете, докато не реша какво да правя.
Моята база е на разположение. Аз ще ги поема.
Не мога да повярвам. Мислех, че директорът на ЦРУ е по-разумен.
Би трябвало да издирваме Шоу сега, а си губим времето с мутантите горе.
Какво ще правим, Левийн? Левийн? Какво ти става?
Абсолютно нищо. Замразих го замалко, за да говоря с теб. Яко, нали?
Интересувам се от този Себастиян Шоу
и ако още искаш помощта ми, чакай ме на третия етаж в гаража.
Винаги съм знаел, че съществуват хора като вас.
В ЦРУ ми се присмиваха от години, но аз го знаех. Ще харесате базата ми.
Ще трябва да почака. Агент Мактагърт има следа към Шоу.
Не я ли последваме, ще го изпуснем. - Не само че може да чете мисли,
но може и да контактува с всички. - Току-що си побъбрихме хубаво.
Да, така е. - Това е невероятно!
Но не мога да ви заведа другаде, без разрешение отгоре.
Искаш ли да видиш още един фокус? Качвай се в колата.
Г-н докторе?
Я виж ти… Малкият Ерик Леншър.
Дошъл е да те убие.
Що за поздрав беше това…
…след толкова много години?
Ема?
Не нараняваме собствения си вид.
Сега започвало партито.
Говори бреговата охрана на САЩ. Не напускайте кораба!
Останете на място!
С тях има телепат.
Изгубих Шоу.
Изгубих го. Нещо ме блокира. Има някой като мен на кораба му.
Като теб ли? - Тоест, телепат.
Това е невероятно. Усещам я в ума си. Няма да съм ви от полза. Сами сте.
О, Боже мой! - Какво е това?
Влизайте вътре.
Спрете, спрете… - Чарлз, добре ли си?
Има някой друг отвън.
Там.
Време е да вървим.
Остави ги!
Не си струва! Някой да му помогне.
Ще се удавиш! Пусни ги!
Не можеш, ще се удавиш. Трябва да ги пуснеш.
Знам, че това е важно за теб, но ще умреш. Моля те, Ерик…
Успокой ума си.
Пусни ме! - Свърши. Тук сме!
Кой си ти? - Чарлз Ксавие.
Беше в главата ми. Как го направи? - Ти си имаш твоите трикове,
аз си имам моите. Като теб съм. Само успокой ума си!
Мислех, че съм сам. - Не си сам.
Ерик, не си сам.
Секретна изследователска база на ЦРУ
Добре дошли в моята база!
Мисията ми е да изследвам приложенията на паранормалните способности
за военна отбрана. - Или за нападение.
Този човек - Шоу ли, Шмит ли беше, работи с руснаците.
Може да имаме нужда от помощта ви, за да го спрем.
Значи ще бъдем новият отдел от мутанти на ЦРУ?
Нещо такова.
Свръхзвуков е. Най-бързият самолет, който някога съм създавал.
Трябва да го видите в действие. Невероятен е.
Това са специалните попълнения, за които говорех. Това е Ханк Маккой -
един от най-талантливите ни учени. - Колко приятно!
Още един мутант, вече тук. Защо не ни казахте?
Какво? - Защото не знаете.
Ужасно много съжалявам.
Ханк? - Не си питал, затова не съм казал.
И каква е твоята мутация? Суперумник ли си?
Може да се каже. Ханк завърши "Харвард" още на 15 години.
Де да беше само това. - Сега си сред приятели, Ханк.
Можеш да се изфукаш.
Великолепно.
Извинете.
Удивителен си. - Наистина ли?
"Наличието на американски ракети в Турция
представлява безпрецедентна заплаха за народа на Съветския Съюз" -
това предупреждение отправи днес руският външен министър Громико.
Но подчерта, че руснаците не биха предприели първи военни действия.
Отидем ли в Русия, ще поправя това. - Ако ЦРУ не ни открие преди това.
И за тях ще се погрижа.
Ако телепатът проникне в мозъка ти, няма да е така забавно както с мен.
Вече съм се подготвил, любов моя.
Руснаците…
Те ми направиха този шлем.
И така. Какво си мисля?
Не зная.
Мислех си, че си най-изящното нещо, което съм виждал през живота си.
И че на питието му липсва лед.
Донеси ми малко. Добро момиче.
Още от малко момче си обещах, че ще открия лек.
Нямаш представа какво ли не бих дал, за да се чувствам… нормален.
Да.
Чарлз никога не ме е разбирал.
И той е различен, но никога не му се е налагало да се крие.
Ханк, серумът, който приготвяш, не влияе на способностите,
а само нормализира външния вид, нали? - Да.
На мен дали ще ми повлияе? - Мога да проуча, ако желаеш.
Ще е най-малкото, което мога да сторя, след като помолих да дойдеш тук.
Когато ме канят на среща, обикновено не искат кръвта ми.
Извинявай. Не исках да бъда нахален. Просто се развълнувах…
от природата на мутацията ти.
Ако нечий гени държат ключа към видоизменянето, то те са твоите.
Ханк, не си бил "нахален". Това имах предвид.
Съжалявам, ако мислиш, че съм бил. - А аз съжалявам, че не беше.
Хайде, вземи от кръвта ми.
Извинявай. Да не те заболя?
Колко извратено.
Между другото, ако изглеждах като теб, нямаше да променя нищичко.
ЦРУ: Себастиян Шоу, файл № 118470
Доколкото зная за теб, съм изненадан, че успя да се задържиш толкова дълго.
Какво знаеш за мен? - Всичко.
Тогава стой далеч от главата ми.
Съжалявам, Ерик, но видях какво ти е причинил Шоу.
Почувствах страданието ти.
Мога да ти помогна.
Не ми е притрябвала помощта ти. - Не бъди сигурен. Снощи ти трябваше.
Не обръщаш гръб само на мен.
Тук имаш шанса да бъдеш част от нещо, много по-голямо от теб.
Няма и да те спирам, а бих могъл.
На добър час!
Шоу също има приятели. Може да ти се отразят добре.
Ханк превърна този радар в излъчвател. Проектиран е да усилва мозъчни вълни,
за да увеличи телепатичните ти сили и да открием нови мутанти за отдела.
Ако не искат да бъдат открити от вас? - Ерик? Решил си да останеш.
Ако е открит нов вид като мен, мястото ми е при тях.
С Чарлз сами ще открием мутантите. - Първо, това там е моята машина.
Второ, това е решение на Чарлз,
а той е съгласен ЦРУ да вземе участие, нали?
Не. Съжалявам, но съм съгласен с Ерик.
Ще ги открием сами. - Ами ако откажа?
Ще ви пожелая успех в ползването на машината без мен.
Наричам я "Церебро".
Като "мозък" на испански език? - Да.
Електродите са връзката на Чарлз към излъчвателя на покрива.
Когато засече мутант, мозъкът му ще изпрати сигнал през реле
и координатите им ще бъдат изписани тук.
Ти ли си го проектирал? - Да.
Очарователен опитен плъх си. - Не ми разваляй кефа, Ерик.
Аз самият съм бил опитен плъх. Разпознавам ги, като ги видя.
Чудесно. Сигурен ли си,
че не можем да обръснем главата ти? - Да не си докоснал косата ми.
Работи.
За тези кинти, татенце, ще получиш индивидуален танц.
Наясно сте, че за двама ви струва двойно, нали?
Сигурни сме, че ще е вълшебно. - Ние ще ти покажем репертоара си,
ако ти ни покажеш твоя. - Тук нещата не стават така, сладур.
Още чай? - Как бих отказал?
Мой ред е.
Искаш ли да получиш работа, на която да си облечена?
Накъде сте, приятели? - Ричмънд, Вирджиния.
Тоест към летището или към гарата? - Предпочитаме да ни закараш ти.
Това са шест часа път с кола. - Ще има много време да си поговорим.
Какво иска правителството от човек като Алекс Самърс?
Дано не го държите при други хора. Не съм срещал друг човек досега,
предпочитащ да е в изолирана килия.
Страхотно, нали? - Кое?
Ти харесваш риби, аз също харесвам риби.
Бих искал да хапнем някой път и да го обсъдим.
Предпочитам да изляза с рибата.
С тази риба ли?
Извинете ме, аз съм Ерик Леншър. - Аз съм Чарлз Ксавие.
Вървете да си го начукате.
Нищо ли не засича радарът? - Нищо.
А сонарът? - Не.
Значи имаме проблем.
Красиво е, нали?
Причината, поради която съществуваме. Ние сме деца на атома, любов моя.
Имаме проблем - телепатът.
Не би трябвало да го усещам от това разстояние.
Сякаш мощта на обсега му… се е усилила.
Търсят нови попълнения. - Ти отиди в Русия.
Аз ще се заема с тях.
Не мога да престана да мисля за другите, които са някъде там.
За всички тези умове, до които се докоснах. Усещах ги.
Самотата им, надеждите им, амбициите им.
Започнахме нещо невероятно, Ерик. Можем да им помогнем.
Нима? Разкриването - така се започва.
И приключва със затвори, експерименти и смърт.
Не и този път. Имаме общи врагове - Шоу и руснаците.
Те имат нужда от нас. - Засега.
Вече сме правителствени агенти. Добре е да си измислим кодови имена.
Искам да бъда наричана "Мистик". - Аз исках да се казвам така!
Аз си го заплюх.
Много по-мистериозна съм от теб.
Ами ти, Дарвин? - "Дарвин" вече ми е прякор,
а и ми отива, нали разбирате. Приспособявай се и оцелявай.
Вижте това.
Благодаря!
Ами ти? - Аз ще бъда… "Банши".
Защо искаш да се кръстиш на пищящ женски призрак?
По-добре си запушете ушите.
Ти си на ред. - Сценичният ми псевдоним е "Ейнджъл".
Отива ми. - Можеш да летиш?
А също…
А твоето име какво ще е? - Какво ще кажеш за "Голям крак"?
Нали знаеш какво казват за мъжете с големи стъпала?
А твоите са малко мънички. - Добре, стига.
Алекс, а твоята дарба каква е? - Ами аз…
Не мога да го направя тук вътре. - А отвън можеш ли?
Хайде, Алекс! Алекс! Алекс!
На това му се вика дух. - Залегнете, когато ви кажа.
Прикрийте се.
Дръпнете се! Както и да е.
Имаме сведения от разузнаването, че Шоу ще се срещне в Москва
с руския министър на отбраната. Затова давай. Кажи го.
Не съм дошла да злорадствам, сър. - За разрешение да доведеш мутантите.
С огън срещу огъня. Логично. - И не виждаш нищо нередно в това?
Да изпратиш банда неподготвени изроди без пълномощия?
Тези "изроди" са трудолюбиви и отдадени хора.
Самолетът за Русия е след час. - Тези деца не са подготвени за Шоу.
Ще те изненадат. Изключителни младежи. - Какво, по дяволите…
Хайде де. Удряй по-силно.
По-силно!
Какви ги вършите?!
Кой унищожи статуята? - Алекс беше.
Не. Хавок. Вече това му е името. Трябва да го наричаме "Хавок".
И мислехме ти да си "Професор Х",
а ти трябва да си "Магнито". - Изключително!
Очаквам повече от вас.
Провинциално убежище на военното ведомство на СССР
Имаме проблем. - Какъв?
Съжалявам, но го нямаше на картата.
Дръжте се естествено. Аз ще се погрижа, разбрахме ли се?
И ме слушайте.
Накъде сте тръгнали? - Ще ходим на лов.
Отвори каросерията. - Добре, добре…
Спокойно, спокойно, момчета.
Има ли нещо в каросерията? - Нищо няма.
Всичко наред ли е? - Да.
Къде е Шоу? - Не знам.
Но ако и тя е телепат, опитам ли да й прочета мислите, ще ни усети.
Нека опитам нещо друго.
Шоу се чувства зле и се извинява. Помоли ме да дойда от негово име.
И между нас да си остане, скъпи, аз съм много по-добра компания.
Моля, заповядай.
Няма да дойде.
И сега какво, шефе? - Засега нищо.
Тук сме за Шоу. Край на мисията. - Как ли пък не…
Тя е дясната му ръка. Стига ми. - ЦРУ да нахлуе в резиденцията
на висше длъжностно лице от СССР? Да не си луд?
Аз не съм от ЦРУ. - Ерик!
За ваше здраве!
Сигурно планирате следващия си ход,
след като американците отказват да изтеглят ракетите си от Турция.
Знаете, че не мога да обсъждам тези неща, г-це Фрост.
Ема.
И не се притеснявайте. Не е необходимо да казвате и дума.
Ще предизвика Трета световна война. - Трябва да направим нещо.
Какво? Изтегляме се! - Не можете.
Съжалявам. Не мога да го оставя.
Стой!
За Бога, Ерик…
Успокойте се. Забравете.
Давай, давай, кукличке!
Толкова си красивичка…
Жалка картинка.
Добър номер.
Какво е това? Кои сте вие?
Заспи!
Не се опитвай да прочетеш мислите ми, захарче.
Няма да успееш да измъкнеш нищо, докато съм в тази си форма.
Тогава може просто да ни кажеш.
Къде е Шоу?
Ерик.
Ерик, достатъчно.
Достатъчно, Ерик!
Изцяло е твоя.
Дотук беше с диамантената си форма. Ако опита отново, я довърши.
Денвър, САЩ
Хавана, Куба
Ние сме деца на атома. Мутантите се родиха от радиацията.
Това, което ще убие хората, нас ще ни направи по-силни.
Красиво е, нали?
По-ужасяващо е, отколкото си го представяхме.
Идваш с нас.
В ЦРУ ще искат да те разпитат лично. - Съмнявам се.
Точно сега имат по-важни въпроси, за които да се притесняват.
А така!
Човече, направо ме разби. - Имал съм сума ти свободно време.
Я виж ти. Не знаех, че циркът е пристигнал в града.
Хайде, скъпа, покажи ни малко от онова…
Не става ли? Дай да видим тогава крака.
Точно така, Голям крак, давай.
Просто едни малоумници. - Мога да понеса малоумници.
Цял живот съм ги понасяла.
Но предпочитам да ме зяпат гола, отколкото по този начин.
Както онези там ли?
Какво беше това?
Не знам. Усещам проблеми.
Няма ли вест от Шоу? - Нищо.
Дори по кодирания канал ли?
Какво е това?
Имаме нарушител на главния вход. - Къде са мутантите?
Още стъпка и ще те застрелям.
Къде мога да открия по-еволюирали хора?
Изпратете незабавно подкрепление!
Не напускайте стаята! Назад! Нападат ни!
Зад вас е! - Стреляйте!
Къде са мутантите? - Пусни го или ще открием огън!
Да сме стояли тук? Друг път! Да вървим!
Връщайте се! - Може да помогнем!
Искаш мутантите? Зад тази врата са! Само ни остави. Ние не сме заплаха…
Къде е телепатът? - Няма го.
Жалко. Поне ще мога да сваля това глупаво нещо.
Добър вечер! Казвам се Себастиян Шоу.
И не съм тук да ви нараня. - На място!
Азазел.
Приятели мои, задава се революция.
Когато човечеството научи за нас, ще бъдете изправени пред избор.
Да бъдете поробени или да сте доминиращият вид.
Считайте се свободни да избирате, но знайте, че не сте ли с нас,
по правило, сте против нас.
Можете да останете и да се биете на страната на хората,
които ви ненавиждат и се боят от вас, или да се присъедините към мен
и да живеете като крале.
И кралици.
Ейнджъл? - Шегуваш ли се?
Да вървим. Мястото ни не е тук.
Няма от какво да се срамуваме.
Трябва да направим нещо.
Почакайте. Идвам с вас.
Мъдър избор.
Разкажи ми за своята мутация. - Приспособявам се, за да оцелея.
Така че идвам с вас. - Харесва ми.
Алекс! - Дръпнете се!
Пазиш приятелчетата си мутанти?
Благородна постъпка. Чувството е прекрасно.
Приспособи се към това.
Москва, Русия
Здравейте.
Съчувствам ви за отношението, което получихте от страна на ЦРУ.
Американците нямат ни капка жал.
А сега разполагат ракетните си установки в Турция.
Надявам се и вие да разположите вашите нови ракетни установки.
На място, където отбранителната им система не ще реагира на време.
Чувам, че Куба е прекрасно място по това време на годината.
А също така близо до Флорида. - Ракети в Куба?
Шегувате ли се? По-добре да обявим война на САЩ.
Вероятно не съм бил достатъчно ясен.
Ще се погрижите това да стане реалност.
Разбира се. Да видим какво ще каже по въпроса КГБ.
Ало? Генерал Армиволкоф?
По какъв повод? - Нищо.
Рейвън?
Уредили сме да ви приберат. - Няма да се върнем вкъщи.
Няма да се върне в затвора. - Онзи уби Дарвин.
Още една причина да се откажете. Всичко приключи.
Дарвин е мъртъв, Чарлз. А дори не може да го погребем.
Може да отмъстим за смъртта му.
Да си поговорим насаме, Ерик.
Те са просто деца. - Не. Бяха деца.
Шоу има своя армия, ние също се нуждаем от такава.
Ще трябва да се подготвим. Всички ние.
Съгласни ли сте? - Да.
Не може да останем тук. Дори да възстановят отдела, не е безопасно.
Няма къде да отидем.
Напротив.
Съгласно закона трябва да я освободим. - Той е приложим единствено за хора.
Не за мутанти. Прекалено са опасни.
В такива времена безопасността е по-значима от свободата.
Задава се война, Джон. - Прав си. Но с кого точно?
Отличен въпрос. Лично аз не бих я нарекла война.
Това би предполагало, че и двете страни имат равен шанс да победят.
Не засичаме американски кораби, капитане.
Не променяйте курса. Пълен напред.
Руснаците изпращат ракетите си в Куба. До седмица ще акостират там.
Флотата ни ще държи тази позиция, когато руските кораби пристигнат.
Прекосят ли тази линия, ще обявят война на Съединените Щати.
Ще се наложи да отговорим с ядрен удар. Съгласни ли сте?
Изпратете седма флота.
И това е твое? - Не, наше е.
Честно, Чарлз, не зная как си изкарал в тази мизерия.
По-леко изкара мизерията с мен.
Хайде. Време е да ви разведем.
Москва, Русия
Скъпи другари,
Съединените Щати изпращат военните си кораби към Куба.
Не ни оставят друг избор.
Другарю първи секретар…
Трябва да изпратим флотата си.
Изпратете я!
Президентът Кенеди подписа постановление,
с което наложи блокада на корабите към Куба.
Съветският съюз отговори на това: "Стъпка към термоядрената война."
Напълно ли си сигурен? - Да.
Добре.
Не мога да застрелям някого от упор. Не и приятеля си.
Стига де! Знаеш, че ще го отклоня! Нали ми трябват предизвикателства?
Щом си сигурен, че ще го отклониш, то тогава не е предизвикателство.
Какво стана с човека, опитал се да извади подводница?
Не мога. В подобна ситуация се нуждая от истински гняв.
Но ако не е достатъчен? - Досега винаги е бил.
Замалко да те убие последния път. Ела с мен.
Нека опитаме с нещо малко по-предизвикателно.
Доведеният ми баща прие възможността за евентуална ядрена война. Насам.
Ето защо изгради този бункер. Ще го използваме за тренировки.
Дали стените ще успеят да издържат? - Направен е да издържи на ядрен удар.
Вярвам, че ще издържи на силите ти. - Използвам ли ги, стават поразии.
Така е, защото не ги владееш. Те владеят теб.
Затова сме тук, Алекс. Да се упражняваме.
Невероятно. Достигаш тон на звуковите вълни,
които имат същата резонансна честота с тази на стъклото, затова се счупи.
Гласните струни са като всеки мускул в тялото. Може да ги контролираш.
"Двете ни същности са във война." - Р. Стивънсън, "Джекил и Хайд".
Добра книга. Но не е ставало дума за битката между добро и зло, нали?
За битката на човека с животинската му природа.
Именно тази борба те възпира. - Джекил се боеше от способностите си.
И при теб е така. - Ако ще го правя, отдръпни се.
Разбира се. Да затворя ли вратата? - Да.
Може да започваш, когато си готов.
Боже мой!
Ще те науча как да ги овладееш, Алекс.
И сте сигурни, че ще се получи? - Всичко е възможно. Дизайнът…
Достатъчно приказки. Хайде.
И запомни, викай възможно най-силно. - Нужни са ти свръхзвукови вълни.
Уловиш ли правилния ъгъл, ще полетиш. - Ще полетя…
Прозвуча много успокояващо. - Късмет. И не забравяй да викаш.
Ако искаш да ме победиш този път, ще трябва да освободиш звяра.
По местата. Готови…
Старт!
Поздравления, приятелю. Р. Стивънсън би се гордял.
Впечатляващо, Ханк. Липсва ти само червеният нос.
Нали, Бозо? - Приключих за днес.
Много ти благодаря, Алекс. Стига де, Ханк.
Използваш ли половината си сили, за да изглеждаш като останалите,
то другата е свободна за всичко останало.
Просто изтъквам факт, който би спасил живота ти.
Искаш да бъдеш приета от обществото, но ти самата не можеш да се приемеш.
Секси! - Само прототип е.
Истинският ще е далеч по-добър. Ще бъде едно цяло с костюма ти.
Сензорите ще измерват енергията ти. Панелът ще я фокусира.
Опитай да уцелиш онзи в средата. Само него, приятелю. Късмет.
Погледни това. Гените ти са необикновени.
Клетките ти стареят два пъти по-бавно и на 40 ще имаш такива на тийнейджър.
Не съм виждал човек с по-изумителна клетъчна структура.
И си сигурен, че ще полетя този път? - Без ни най-малко съмнение.
Доверявам ти се, но не и на него. - Не думай.
Ще умра! - Няма да го направим, ако не си…
Ерик!
Какво? Знаеше какво ще каже.
Чудесна изработка, Ханк. Искам да уцелиш хикса, Алекс.
Гледай само да не улучиш мен. - Ти сериозно ли?
Съвсем. Имам пълна вяра в теб.
Още ли съм Бозо? - Несъмнено.
Но добре си се справил.
Виждаш ли сателитната чиния? Опитай да я обърнеш към нас.
Вярвам, че концентрацията се намира между точката на гняв и пълен покой.
Ще имаш ли нещо против, ако…
Какво ми направи?
Достигнах до най-яркия спомен от паметта ти.
Много красив спомен, Ерик. Благодаря.
Не вярвах, че все още го помня. - Способен си на много повече, Ерик.
Не само болка и гняв. У теб има добро. Усетих го.
И получиш ли достъп до всичко, ще отключиш невиждана сила.
Дори аз не притежавам такава. Опитай отново. Хайде.
Добре се справи. - Президентът ще отправи обръщение.
Ще бъде политика на тази нация да гледа на всяка една ракета,
която пресече блокадата на Куба, като атака на Съветския съюз към САЩ,
изискваща да отговорим с пълен ответен удар.
Там ще открием Шоу. - Откъде си сигурен?
Сблъсък между две суперсили. Иска да започне Трета световна война.
Не би оставил нищо на случайността. - Дотук бяхме с дипломацията.
Предлагам ви да се наспите добре.
Напрежението расте с приближаването на съветския кораб към Куба.
Безуспешни са усилията за намиране на дипломатическо решение.
Докато американският народ се подготвя за ядрена война,
получаваме информация за паническо изкупуване на стоки.
Бомбоубежища, неизползвани от ВСВ, се подготвят за предстоящите събития.
В цялата си история Америка не се е изправяла пред по-голяма заплаха.
Светът се подготвя за война. Няма кой да ме спре.
Влез. - Здравей.
Имам изненада за теб.
Отделих точния маркер от твоята ДНК. Серумът действа като антибиотик.
Напада клетките, които причиняват мутацията ни.
Няма да засегне способностите ни, а само външния ни вид.
Още ли искаш да го направиш? - Трябва ли да се крием?
Правиш го и в момента, както аз през целия си живот.
Не искам да се чувствам като изрод… - А да изглеждаш нормален.
Да, точно така.
Не го прави, Ханк.
И така си красив, Ханк. Такъв, какъвто си.
Погледни колко много постигнахме тази седмица. И колко още ще постигнем.
Ние сме различни. Не бива да търсим начин да се интегрираме в обществото.
То трябва да се стреми да изглежда като нас.
Горда съм да бъда мутант.
Само ще ти кажа, че дори да спасим света утре
и мутантите да бъдат приети от хората, краката ми и синята ти форма…
няма да бъдат приети като красиви.
Сега изглеждаш красива.
Нуждаем се от този лек.
Куба. Русия. Америка. Шоу ще обяви война на човечеството.
Трябва да бъде спрян. - Ще го убия.
Би ли ми позволил да го направя?
Добре знаеш защо съм тук, но нещата се промениха, Чарлз.
Започна като тайна мисия, но утре човечеството ще научи за мутантите.
Не ще правят разлика между нас и Шоу. Ще се страхуват от нас.
И този страх ще прерасне в омраза. - Не и ако предотвратим войната.
Ще рискуваме живота си да го спрем. - Те дали биха сторили същото за нас?
Нека бъдем по-добрите. - Ние сме по-добрите.
Ние сме следващата стъпка на човешката еволюция. Сам го каза!
Толкова ли си наивен, за да мислиш, че няма да се бият за оцеляването си?
Или го правиш от арогантност? - Моля?
След утре ще се обърнат срещу нас. Сляп си. Не всички са като Мойра.
За теб всички са като Шоу.
Изслушай ме внимателно, приятелю.
Убийството на Шоу не ще ти донесе мир.
Мирът никога не е бил сред възможностите.
О, не. Не, не…
Изненадан съм. - Приятно?
Върви си, Рейвън. Искам да си лягам.
Може би след няколко години.
А защо не сега?
Предпочитам истинската Рейвън.
Казах истинската Рейвън.
Съвършена си.
Ще ми подадеш ли халата? - Не е нужно да се криеш.
Да си искала някога да скриеш окраската на тигъра?
Не, но… - Ти си необикновено същество, Рейвън.
През целия си живот светът се е опитвал да те опитоми.
Време е да бъдеш свободна.
Чудя се какъв би бил животът ми, ако не ме бе открил през онази нощ.
Какво каза…
За Бога, Рейвън! Къде са ти дрехите? Облечи си нещо!
Не това каза, когато ме видя за първи път.
Но домашните любимци са по-хубави, когато са малки, нали?
Не зная какво ти става напоследък. Мислех, че си в добро настроение.
Ханк ми спомена, че е открил решение на твоя козметичен проблем.
Ще ми кажеш ли какво те тревожи или да прочета мислите ти?
Обеща повече да не го правиш. - Доскоро не ми беше нужно,
за да разбера какво мислиш, Рейвън. - Мислех, че ще се опълчим на света.
Но колкото и да е лош към теб, отказваш да му отговориш със същото.
Искаш да си част от него.
Отивам до въздушната база. Донесете сандъка, обозначен с "Х".
Какво се е случило тук?
Ханк не си е губил времето. - Трябва ли да ги носим?
Не сме мутирали да издържаме на ускорение или куршуми,
така че ги обличайте.
Къде е Ханк?
Тук съм.
Ханк?
Не атакува клетките. Засилва мутацията им.
Не се получи. - Напротив, Ханк.
Не виждаш ли? Такъв трябва да си.
Това си ти. Няма повече да се крием.
Изглеждаш страхотно, приятел. - Ханк?
Не ми се присмивай. - Пусни го, Ханк.
Ханк!
Не съм се шегувал. - Признавам си, страхотия си!
Дори съм ти измислил име - Звяр.
Можеш ли да го пилотираш? - Разбира се. Аз съм го проектирал.
Куба
Координати на товарния кораб. - 1-8-0, като се движи с 12 възела.
Остават три минути до линията, сър. - Пресекат ли я, Бог да им е на помощ.
Бог да е на помощ на всички ни. Известете генералния щаб.
Генерален щаб. Всички да заемат позиции.
Пригответе се за план "Зебра". - Всички на позиции.
Капитане, получили сме заповеди. Да не би да очаквате нови?
Преживял съм една война, комисарю. Не смятам да давам начало на нова.
Бойна готовност! Незабавно!
Артилерията да се прицели в товарния кораб с координати 1-8-0.
Съобщават, че са готови за стрелба. - Чакайте, получаваме нови заповеди.
В 10:25 ч. настоящо време се нарежда на "Аралско море"
да се върне в пристанището в Одеса.
"Аралско море", отговорете.
Не са приели съобщението ни. Корабът не променя курса си.
"Аралско море", върнете се. Не пресичайте линията.
Готови сме да стреляме по целта. - Имайте готовност.
Слушам, сър.
Долу изглежда доста напечено.
"Аралско море", имате заповед да се върнете.
Екипажът им е мъртъв. Шоу вече е бил там.
И все още е някъде там. - Корабът ще пресече линията.
Пресече ли я, ще го взривим. А стане ли това, войната започва.
Освен ако не го направят руснаците.
USS "Независимост", говори "Александър Невски".
Изгубихме контрол върху кораба си. Беше му наредено да спре.
Не стреляйте! Повтарям, не стреляйте.
Заповядали са на товарния кораб да обърне, сър.
Опитват да ни объркат. Не им обръщайте внимание.
Бъдете готови да откриете огън. По мой сигнал. Пет, четири…
Дръжте се!
Не…
Какво беше това? - Руснаците стреляха по кораба си.
Следващия път ни предупредете, проф. - Извинявайте. Добре ли сте?
Супер сме. - Проклети…
Свържи ме с главния щаб. Чакам нови заповеди.
Поздравявам ви, другарю комисар. Току-що предотвратихте ядрена война.
Моля? - Задръжте го.
Какво се е случило? Не, не можете да го направите!
Казват, че техен човек е полудял. Американците се радват.
Тук са. Телепатът им е силен.
Преминаваме към план "Б".
Беше наистина вдъхновяващо, Чарлз. - Благодаря, но не намирам Шоу.
Долу е. Трябва да го намерим. - Ханк?
Нещо необичайно на радара или скенера? - Не, абсолютно нищо.
Тогава очевидно е под водата, а ние не разполагаме със сонар.
Напротив, имаме си. - Прав е.
Готови са за войната. Просто се нуждаят от начален тласък.
А ние все още разполагаме с най-могъщото оръжие - мен.
Включи ядрения реактор и се увери, че никой няма да ме прекъсва.
Ханк, стабилизирай проклетото нещо!
Стой далеч от мен! Отваряй вратите, Звяр!
И запомни, че това е мускул, който ти контролираш.
Ще бъда с теб през цялото време. Скоро пак ще се видим.
Скачаш по мой сигнал. Три, две, едно…
Скачай!
Уведомете флотата да не стреля.
Банши откри местоположението на Шоу.
Ще успееш ли? - Сега ще разберем.
Хайде!
Спомни си, състоянието между гнева и пълния покой.
Хвани ме за ръката, Ерик! - Дръжте се. Ще подруса.
Хвани се за ръката ми, Ерик!
Добре ли си, Мойра? - Да. Нищо ми няма.
Прочетох мислите на Азазел. Шоу поема цялата енергия.
Превръща себе си в атомна бомба. - Излезе ли, ще настане пълен хаос.
Мойра, свържи се с двете флоти. Кажи им да се оттеглят.
Отивам в подводницата! - Звяр, Алекс, помогнете му.
Ще ти покажа къде е Шоу, но спри това, което ми пречи.
Да се надяваме, че не е твърде късно да го спрем.
Остани, Рейвън! - Ще им помогна!
Нямаме време. Влезе ли някой, ще се погрижиш за него, нали?
Дадено.
Звяр!
Ако ще умираме и ти ще ни последваш.
Смятаме, че Шоу се опитва да взриви някаква бомба.
В средата на подводницата е, Ерик. Там не може да проникне съзнанието ми.
Трябва да предположим, е Шоу е там.
Не мърдай!
Това е ядреният реактор. Изключи го.
Спри! Не мърдай!
Залегнете!
Достигна до заглушеното място, Ерик. - Няма го, Чарлз. Не е в подводницата!
Какво? Няма къде другаде да бъде! Продължавай да търсиш!
По дяволите, казвам ти, че няма никого тук!
Ерик? Каква приятна изненада!
Ерик? Чуваш ли ме?
Радвам се да те видя отново.
Може ли да ти задам един въпрос?
Защо си на тяхна страна? - Изгубих го.
Попадна в заглушеното място, не мога да се свържа с него.
Защо се сражаваш за обречена раса, която ще започне да ни преследва,
когато осъзнае, че техният край е дошъл?
Съжалявам за случилото се в концлагера.
Наистина съжалявам.
Върна се. Каквото и да правиш, продължавай. Получава се, Ерик!
Направих всичко това заради теб. Да отключа способностите ти.
Да те накарам да ги приемеш.
Получава се. Започвам да го виждам, но не достигам до съзнанието му.
Измина дълъг път, откакто само огъваше врати.
Гордея се с теб.
А ти едва си одраскал повърхността. Заедно ще постигнем много повече.
Спри, Азазел.
Не съм искал да те нараня. Не това е било целта ми.
Искам да ти помогна. Настъпи нашето време.
Епохата на мутантите. Ние сме бъдещето на човечеството.
Двамата заедно, синко. Този свят може да бъде наш.
Всичко, което ми причини, само ме направи по-силен.
Направи от мен оръжието, което съм днес.
Истината е, че зная това от дълго време.
Ти си моят създател. Сега, Чарлз!
Добре ли си? - Няма да го задържа дълго така.
Съжалявам, Чарлз. - Моля те, Ерик. Бъди по-добрият.
Направиш ли го, няма връщане назад… - Нямам ти доверие.
Не. Не го прави, Ерик! - Чарлз?
Ако си още там, искам да знаеш, че съм съгласен с всяка твоя дума.
Ние сме бъдещето. Само че…
За нещастие, ти уби майка ми.
Ето какво ще направя с теб. - Не. Не го прави, Ерик.
Ще броя до три и ще преместя монетата.
Едно.
Моля те, Ерик.
Две.
Три.
Руснаците споделят опасенията ни и ще помогнат в борбата с мутантите.
Ще сложим край на тази заплаха. Може да нямаме друга подобна възможност.
Имаме наш агент там на брега. - Един агент.
Добър агент е. - Приемлива жертва.
Днес битките помежду ни спират.
Не бъдете слепи, братя и сестри, истинският ни враг е ето там.
Усещам как оръжията им се движат. Прицелват се в нас.
Американци, руснаци - хора.
Обединени пред страха от неизвестното.
В крайна сметка отново са изплашени от нас, приятели.
Хайде, Чарлз. Кажи ми, че греша.
До командира на флотата. Говори XRB70. Отговорете.
Брегът е обезопасен. Прекратете атаката.
Готови сме да открием огън, сър. - Пригответе се.
Нареждат ни да открием огън по брега.
Чува ли ме някой?
Ало?
Открийте огън! - Огън!
Сам го каза, ние сме по-добрите. Сега е моментът да го докажем.
На тези кораби има хиляди мъже, невинни мъже!
Просто изпълняват заповеди!
Бях оставен на милостта на хора, които също изпълняваха заповеди.
Никога повече.
Господа, за мен бе чест да служа с вас.
Другари, благодарен съм за службата ви!
Ужасно съжалявам. Казах ви да стоите настрана!
Ти… Ти си виновна.
Моля те…
Не тя го направи, Ерик. Вината е твоя.
Настройват ни един срещу друг, това е целта им.
Опитах се да те предупредя, Чарлз.
Искам те на своя страна. Ние сме братя.
Всички заедно ще се браним.
Искаме едно и също нещо. - Приятелю…
Съжалявам, но дълбоко се лъжеш.
Чарлз, съжалявам. Ужасно съжалявам.
Няма нищо. Всичко е наред.
Обществото не ще ни приеме такива.
Ние ще си изградим свое. Хората показаха на какво са способни.
Сега е наш ред да им покажем.
Кой е с мен?
Без повече криене.
Върви с него. Знам, че го искаш.
Обеща повече да не четеш мислите ми. - Така е.
Опасявам се, че съм ти обещал прекалено много неща.
Грижи се за него.
Звяр, никога не забравяй това.
Горд съм да бъда мутант.
Помогнете ми. Ще те заведа в болница.
Почакайте! Не се движи, Чарлз.
Не мога да ги помръдна.
Не мога… Не си чувствам краката.
Не си усещам краката. Не ги усещам.
В тази седмица на благодарността има защо да сме наистина благодарни.
Поглеждайки къде бяхме преди четири седмици,
обединяването на това полукълбо, подкрепата на съюзниците ни
и непоколебимостта на американския народ.
Тези качества може да бъдат подложени на изпитания през идните десетилетия.
И колко ученици смяташ да обучаваш, когато академията отвори врати?
Колкото мога да обуча, а може би и повече.
Знаеш ли, един ден правителството ще осъзнае какви късметлии са били,
че професор Х е бил на тяхна страна. - Да. Ще бъда истински професор, нали?
Остава само да оплешивея. Щеше да е добре да са на моя страна.
Сякаш съм агент останал без работа.
Сега ще си имаш свой екип. По-добрият вариант е.
Вие ще бъдете Х-Мен.
Харесва ми как звучи.
Мойра, анонимността ще бъде първата ни защитна линия.
Известно ми е. Могат да ме заплашват колкото си искат, Чарлз.
Никога няма да им кажа кои сте. Няма да го направя.
Знам, че не би го сторила.
Знам.
Помня нападението над отдела. Потеглих нанякъде…
А тази сутрин се събудих вкъщи. Това е всичко, което помня.
И спомените за цялото това време са просто изтрити?
Способен е да изтрие спомените ви? - Понякога виждам откъси като…
Дървета. Слънчева светлина.
Целувка… - Боже мой!
Ето защо ЦРУ не е място за една жена, господа.
Какво беше това чудо?
Зная, че имаме своите разногласия.
Къде е приятелят ти телепат? - Няма го.
И след появата на тази празнина в живота ми,
надявам се ти да я запълниш.
Присъедини се към нас.
Ерик, доколкото помня.
Предпочитам да ме наричат… Магнито.
Превод и субтитри: Симеон Димитров & Владислав Владев
a.k.a. Phoenix & E-Tle™ at http://subsunacs.net
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>