Баща ми ли?
Сола. - Защо говориш така?
Това причинява състраданието ти. Кръвта на баща ти - Тарс Таркас.
Единствено ти си достойна за него от всички тарки.
Дългът към баща ти изисква да ме преведеш.
Помогни ми да намеря портите. После виж какво изисква честта ти.
Да тръгваме към портите.
Ула, на място!
Други поклонници.
Професоре...
Невъзможно.
Никога преди не съм виждала такава структура.
Да огледаме по-отблизо.
Картър... Краката ти.
Не е дело на боговете.
Това са машини.
Дай ми медальона.
Паякът?
Девет. Девет лъча.
Деветият лъч съществува! Може да бъде овладян!
Разбираш ли? Цялата структура работи на този принцип!
Майко Ису! Такава сила!
А Зоданга я притежават.
Терните... Сигурно са истински.
А ти...
...си Джон Картър от Земята? - Да, госпожо.
Корабите, които плават по морето...
Виждал си ги.
Сигурно са прекрасна гледка.
Наистина е така.
Това е нашата Слънчева система.
Какво пише? - Не съм сигурна.
Добре, какво мислиш, че пише? - Прилича на техническа диаграма.
Това е Барзум, това е Джазум.
Този знак тук... В превод означава...
Копие, образувано от тези линии, между световете.
Като... - Телеграма.
Искаш да кажеш, че съм бил телеграфиран.
Аз съм копие на себе си. - Думите тук са команда за пътуване.
Не искам да гадая. Трябва ми повече информация.
Трябват ми таблици, сборници. - Добре.
Къде можем да ги намерим? - В научната академия.
А тя къде е?
В Хелиум. - Да побързаме. Да се върнем в Хелиум.
За какъв ме мислиш? - За един изгубен човек.
Няма да съм, ако ми кажеш как се работи с това чудо.
За да разгадая медальона, трябва да се върна в Хелиум.
Опитвам се да те върна в златната ти пещера.
Нали това искаш? - Да.
Не. Не ти вярвам.
Може да сме родени на различни светове,
но аз те познавам, Джон Картър.
От момента, в който ме хвана в небето, разбрах.
Усетих сърцето на мъж, който е готов да даде живота си за другите.
Мъж, търсещ да се бие за нечия кауза.
Тук...
На Барзум.
Не виждаш ли, Картър?
Тръгнах да търся друг начин.
Ти си този друг начин.
Дотар Соджат!
Уорхуни!
Дотар Соджат.
Гонете ги до Олиум, хванете ги и оставете червената жена жива.
А скачащият... Нека да видим на какво е способен.
Дотар Соджат! - Какво си намислил?
Отведи я, Сола. - Картър!
Веднъж вече закъснях. Няма да повторя грешката си.
Не! - Тръгвайте!
Ула, тръгвай.
Тръгвай, проклетнико!
Татко!
Слава на богинята!
Картър...
Мисля, че е... - Кой е този?
Името му е Джон Картър. Спаси ми живота.
Идва от Джазум.
Джазум ли? - Лекарите на Зоданга са по-близо.
Той унищожи кораба ми! - Дъще, чуй ме!
Изслушай ме! Саб Тан си призна всичко.
Дойде при мен сам, без ескорт.
Можех да го затворя, да заповядам да го убият,
но се уверих, че се интересува само от безопасността ти.
Страхувах се, че ще те измъчват и ще те убият на арената си.
Съвестта ми нямаше да го преживее. Имам такава, принцесо.
Наистина ли? Мислех, че си я премахнал...
Тя ми няма доверие, джедак. И как би могла?
Никога не е имало доверие между Зоданга и Хелиум.
Скъпа принцесо, предлагам ви този малък символ на добрата ми воля
Животът ми.
Дея... - У теб е властта, принцесо.
Властта над мен и над целия Барзум.
След като градовете ни се обединят, всичко ще бъде възможно.
Трябва само да се омъжиш за мен.
В Хелиум ли съм? - Не.
Зоданга... Мъжете им са ограничени като менюто
и жените им са твърди като леглото.
Какво дириш тук? - Него.
Ще бъде отведен на сигурно място.
Не сме получавали такива заповеди. - Получавате ги сега.
Директно от самия Саб Тан.
Чух, че си невероятно опасен.
Вземи ме за заложник. - Какво?
Хвани ме за заложник.
Добре ли си?
Не, белият глупак отмъкна меча ми.
Стражи!
Бягай, Картър! Този е въоръжен и луд!
Насам, Картър!
Твой ред е. - За какво?
Кой си ти? - Името ми е Кантос Кан.
Служа на принцеса Дея. - Дея?
Тя ми сподели, че можеш да ни качиш ей там.
Казала е, че мога да го направя?
А може и да се предадем. Така ли правите на Джазум?
Бягай!
Привет, дами.
От вас се очаква да коленичите в мое присъствие, капитан Картър.
Поклони се.
Да кажем, че това е достатъчно.
Доведох го, както наредихте. - Благодаря ти, Кантос.
Оставете ни насаме с капитан Картър.
Пази отвън.
Тръгвайте, момичета.
Изглеждаш прекрасно. - Това е традиционна зодангска рокля,
носена от майката на младоженеца. Малко е прекалена за моя вкус,
но скоро мнението ми няма да има значение.
Не може сериозно да го обмисляш. - Какъв избор имам?
Не се омъжвай. - Дай ми една причина.
Ще останеш ли да се биеш за Хелиум?
Дея... - На Барзум имаме поговорка:
"Воинът може да смени бронята, но не и сърцето си."
Беше прав.
Успях да разгадая командата. Последователност от звуци е.
Обикновен израз.
Повтаряй след мен.
Отворете вратата!
Изречи я.
Моля. - Моля...
Джазум... Кажи го. Хайде!
Дея! Сама ли си?
Да. Съвсем сама съм.
Джедак, луните скоро ще изгреят.
Нека не бавим излишно церемонията.
Точно така. Разбира се.
Сега може да си поговорим насаме.
И така...
Кой си ти?
Американец? - Кой сте вие, сър?
Сър? Определено си южняк.
Каролина, Вирджиния? От Вирджиния си, нали?
Прекрасно място. - Познаваш го?
Не колкото ми се иска, но скоро ще го опозная.
Падуа, защо спряхме? - Съжалявам, улиците са блокирани.
Започва сватбената процесия.
Увеличена сила и ловкост.
Дело на силна гравитация и анатомия, която не бяхме предвидили.
Ние? - Без увеличение на интелигентността.
И все пак... Не може да си позволим земляни,
които се проектират тук, подскачащи и предизвикващи бъркотия.
Ти си терн. - Терните са мит.
Падуа, ще продължим пеша. - Да, сър.
Казвам се Матай Шанг. И не съществувам.
Старая се да остана скрит.
Извинете, извинете...
Срамота е. Тя е забележителна и почти успя.
Говориш за деветия лъч.
Вече няма значение. След церемонията,
когато двете луни се срещнат и се разменят обетите,
тя и всеки, който има познания за деветия лъч ще бъде елиминиран.
С други думи, главата на звяра ще бъде отрязана бързо и прецизно.
Жалко, че няма кой да я предупреди.
Равновесието трябва да бъде възстановено.
Кой ви дава право да се месите? - Какво те интересува? Не е твоят дом!
Не си задължен на тези хора.
Нямаш куче в този бой. Така ли казвате във Вирджиния?
Човек без кауза.
А каква е вашата кауза?
Нямаме такава.
Не сме подвластни на смъртта, като вас.
Ние сме вечни.
Не разбирам. Сватбата, задържането ми...
Защо просто не убиеш мен и Дея?
Историята ще поеме по пътя, който сме предначертали, землянино.
Избрахме Саб Тан за владетел. Деветият лъч трябва да остане
в ръцете на невежи диваци, които можем да контролираме.
Смъртта на Дея на сватбата само ще затвърди управлението му.
Играем тези игри отпреди създаването на планетата
и ще продължим дълго след изчезването на твоята.
Ние не предизвикваме унищожението на света, Картър.
Само го направляваме. Черпим сили от него.
На всяка планета нещата се развиват по един и същ начин.
Населението нараства, обществото се разделя,
разпалват се войни.
След кратко управление, мижавата планета бавно се разпада.
Донесете затворнически превоз. - Слушам, сър.
Не сте безсмъртни, по-скоро защитени. На Земята съумях да убия един от вас.
Тръгвай.
Опитвам се!
Стража! След него!
Казах ти, че Ула ще те следва навсякъде!
Направи много повече от това.
Чакай! Къде си тръгнал?
Да спася Дея, но ми трябва армия.
Качвай се. - Не. Тарките не летят.
Напротив, летят.
Тарс, ще убият...
Дея... - Ису наистина възмездява.
Виждам, че... - Тарс!
Вирджиния, когото познавах, тръгна към Исс.
Какво са ти направили? - Тал ме предизвика и загубих.
Вирджиния, когато те видях да скачаш в небето,
искаше ми се да вярвам, че нещо ново ще сполети и нашия свят.
Знак, че величието на тарките ще бъде възстановено.
Но е твърде късно.
Дъщеря ми е с майка си в рая, сигурен съм.
Тарс...
Сола е тук с мен.
Така ли ми се отплащаш?
Направих те своите десни ръце, а ти предаде моята плът и кръв!
Ставайте да тръгваме!
Всичко свърши. - Глупости.
С четири ръце или една, таркът удря здраво.
Чувството ти за хумор ме удивява.
Какви са тези трупове? - Банти.
Слабост, сантименталност...
Позволи на белия червей да зарази племето ни.
Това са престъпленията на Тарс Таркас.
Ние сме силни, защото убиваме изродите.
Ние сме силни, защото презираме слабостта.
Нека бъдат смазани като неизлюпени яйца.
Това бант ли е? - Не, бяла горила.
Бягай!
Тарс! Тарс, подай ръка! Имаш няколко, подай една.
Татко! - Татко ли?
Тарс? Тарс!
Насам, сляпа маймуно!
Пуснете и другата.
Гледай как баща ти умира като зелен страхливец, какъвто е!
Не, гледай и ти!
Сола. Да не полудя? - Бащината кръв ме зовеше.
Сола!
Вирджиния! Вирджиния...
Използвам правото си на предизвикателство!
Нямаш право на предизвикателство! Не си тарк.
Тарк е! Той е Дотар Соджат!
Дотар Соджат!
Кой ще ме подкрепи?
Джедакът на Зоданга смята да унищожи Хелиум.
Ако Хелиум падне... Барзум ще го последва.
Трябва да преодолеем старата омраза.
Тарките не започнаха войната, но чрез Ису ще я приключат.
Ще се бием със Зоданга!
Знам, че не такава съдба би избрала за себе си или за Хелиум.
Правото на избор е лукс дори за един джедак на Барзум.
Дори и в сърцето си... - То също е лукс.
Спокойно.
Не забравяй, тя не е наградата.
Най-важен е Барзум.
Защо Зоданга е беззащитен? Къде са всички?
Бяха разположени извън Хелиум, тук остана само малка група.
Къде са Саб, Дея и Тардос?
На сватбата в Хелиум.
Вече взех решение.
Само така можем да пристигнем навреме.
Тарките не летят.
Така да бъде.
Лудост е, Дотар Соджат. Ще загинеш!
Тогава ще се видим край река Исс.
Следвай реката! Бъди внимателен! Луната ще те принуди да летиш ниско!
Както нашите прадеди,
събрани сме под двойната светлина на първите влюбени на Барзум.
Клурас и Фюрия.
Както луните са свързани в небесен съюз,
така свързваме и ние Саб Тан и Дея Торис.
Зоданга и Хелиум.
Недей. Ще вдигнеш тревога. Един от нашите е.
Във времената на океаните, небесните влюбени
изгрявали от морето всяка нощ, за да се любят в небето.
Пийте сега от тази свещена вода и бъдете заедно.
За да пребъдем. Твой съм завинаги.
И аз съм твоя...
...завинаги.
Картър!
Това е капан! Зоданга е пред стените ви.
Действай! - Смърт за Хелиум!
Дея!
Минете зад мен, сър.
Картър!
Беше хубава сватба. - Така си е.
Участта на Хелиум е неизбежна, землянино.
Както и твоята.
Слава Богу, че това свърши.
Вирджиния, дръж!
Хубаво е да летиш.
Тарките се бият на наша страна.
Братко... Ние сме ви съюзници.
Ще ми кажеш всичко, което знаеш за терните.
Пощади ме и ще ти кажа.
Намерих решение за проблема. Какво ще кажете, капитане?
Дея Торис оцелява, но не успява да докаже теорията си за деветия лъч.
Този сценарий ми харесва.
Картър!
Дея.
Измъква се.
Тарс, дай ми медальона. Дай ми го, мой джедак.
Не!
Ще ти обясня по-късно.
Ти спечели, мой джедак.
Всичко свърши.
Не съвсем.
Джедак. Виждам, че си си сменил бронята.
И сърцето.
Дея Торис,
дали принцесата на Марс би обмислила брак със своенравен кавалерист?
Който няма какво да й предложи. - Да.
Джон Картър, да.
По древния обичай на луните и водата, ви свързвам заедно
като съпруг и съпруга.
Джон?
Копнееш по яслата на тарките ли? - Съжалявам, не можах да заспя.
Непрекъснато ме спохожда едно чувство...
Сякаш съм оставил горяща свещ или отворена врата.
Връщай се в леглото. Няма да се бавя.
И кога по-точно, Джон Картър от Земята?
Ула, ела.
Джон Картър от Земята.
Джон Картър от Марс звучи много по-добре.
Сър, искам ви благодаря, че спасихте Хелиум.
Моля, честта е изцяло моя. - Така да бъде, землянино.
Не.
Пауъл?
80 милиона километра без никакъв начин за пътуване,
за прехвърляне на тялото и душата ми в истинския ми дом.
Хвърлих като глупак медальона си.
Тогава си спомних за знанията на Матай Шанг за земната история.
Терните са били на Земята и пещерата беше доказателството.
Сигурно има и други такива места из целия свят.
Сега разбрах за какво се използва пещерата на златото.
Десет дълги години търсих из слухове и легенди
всяко възможно доказателство за терните.
Но не намерих медальон.
Тогава той дойде при мен...
След като го намерих, трябваше да уредя много тайни планове.
Не можех да вярвам на никого.
Отдавна подозирах, че терните ме следят.
Сър? - Много съм зле, Томпсън.
Моля те, повикай доктора. - Да, сър.
И, Томпсън... също и адвоката ми.
Разбира се, сър.
Сега разбираш причината за внезапната ми смърт.
Както и странните указания за погребението ми.
Ето защо вратата може да се отваря само отвътре.
Ако тялото ми умре на Земята, умира и копието ми на Марс.
Ти си ключът. Това е задачата, която ти завещавам с богатството ми.
Защитавай тялото ми - терните ще се опитат да го унищожат.
Докато четеше тези страници, може да са го направили.
Аз съм ключът. Аз, Едгар...
Е-Д-Г...
Скъпи Нед.
Много е хитър. Никога не ме е наричал Едгар. Наричаше ме Нед.
Здравей, Нед.
Отрова - извлича се от риба балон. Приличаш на мъртъв чрез нея.
Не си намерил медальон?
Не, затова се радвам, че ми достави един.
Значи бях просто примамка?
Не, ти си много повече. Наистина имам нужда от пазител.
Стига да искаш.
Сбогом, Нед.
И още нещо, Нед...
Намери си кауза, влюби се, напиши книга...
Време е да се прибирам у дома.
Барзум. - Барзум.
Д Ж О Н К А Р Т Ъ Р О Т М А Р С
Превод и субтитри: Владислав Владев & Александър Кръстанов
<<< УНАКС ТИЙМ <> UNACS TEAM >>>
Синхронизация: eleutherios