Универсален войник: Ден на разплатата
Превод: kolev456
Тате?
Тате! Миличка, тук съм.
В къщата има чудовища.
Няма чудовища в къщата, миличка.
Има, чух ги.
Добре, станах, станах.
Защо не се качиш при мама на леглото, става ли?
Добро момиче.
Добре, ще проверя.
Добре, в коридора съм.
Няма чудовища тук.
А в спалнята?
И тук няма чудовища, миличка.
Тате.
Провери в кухнята. Добре.
Вървя по коридора...
Какво имаме тук?
Не, никакви чудовища в офиса.
Тате!
Добре, отивам в кухнята.
Ето...
Какво по дяволите?!
Господи!
Лицето ми...
Какво по дяволите...
Какви сте вие?
Моля ви, недейте.
Умолявам ви!
Кълна се в бога! Не!
Ти, шибано копеле!
Моля ви, не и дъщеря ми!
Моля ви, не!
Не!
Много добре!
Бил си жаден.
Сега, какво ще кажеш, да си хапнеш?
Виж...
Вкусно.
Сега е твой ред.
Перфектно.
Как се справяме днес?
Чудесно, нали? Ядем си храната.
Много добре.
Джон.
А съм д-р Тимоти Брейди, аз...
ви лекувах, от както сте тук.
Но, сякаш се срещаме за първи път.
Беше в кома в последните 9 месеца.
Това е агент Гормън, от ФБР.
Има няколко въпроса за теб.
Джон?
Аз ще отида ето там, става ли?
След като сте главен свидетел, на престъплението,
е важно да вземем показанията ви, докато помните всичко.
Помните ли инцидента?
Всичко?
Жена ви и детето ви, не оцелели нападението.
Съжалявам.
Вие...
Помните ли нещо, преди инцидента?
Очаквано е да има, загуба на паметта.
Но с правилната терапия,
много е вероятно да възвърнете, повечето, с времето.
Виждали ли сте този човек?
Този човек ли уби, семейството ви?
Казва се Люк Деваро.
Отпечатъците му бяха навсякъде.
Кой е той?
Преди, много почитан военнослужещ.
Сега е класифициран като дезертьор.
Защо го направи?
Вие можете ли да помислите за причина?
Мисля, че това е достатъчно за сега.
Добре.
Пробвайте да си починете.
Обадете ми се, ако си спомните нещо.
Без значение какво е.
Задействай водопроводчика.
Предният път ми искаха, $150.
И все още тече.
И тогава им казах...
Вече платих веднъж, няма да плащам пак.
Хей, добре ли си?
Хей, къде отиваш?
Само подпишете тук и тук.
И това са ви нещата.
Тате?
Тате!
В къщата има чудовища.
Тате!
Влизай, скъпи.
Днес е специална вечер.
Хайде, хайде!
Дошъл си да ме убиеш.
Приготви се да ти дам този подарък.
Ще си свободен.
Ще му служиш.
От този момент, нататък,
вече не си роб на правителството.
От този момент...
умът си е, само твой. От този момент...
умът си е, само твой.
Ще търсиш отплата!
Ние сме братя.
Ние сме едно.
Ало? Джон!
Кой се обажда?
Аз съм Айзък, човече, ти ли си?
Да, аз съм. Исусе...
Къде беше? Всичко наред ли е?
Всичко е наред.
Мислех, че си...
Трябваше да ми се обадиш!
Ти къде си?
Вкъщи,
но не мога да изляза. Обаждат ми се...
Не знам за какво...
Не съм вдигал телефона.
Това е добре.
Това не го прави по-лесно...
Всичко е тук, чака да бъде взето,
но не знам какво да правя.
Трябва да дойдеш, моля те.
Какъв е адресът?
Знаеш адреса... В къщата ми, са.
Не, кажи ми отново.
Не знам, притеснен съм.
Мисля, че ме следят, че не съм в безопасност.
Добре, дай ми адреса и ще дойда.
Уудланд комънс 9-З, както преди, човече.
Твърде много е.
Трябва да дойдеш.
Айзък Янков 3-26
Значителен напредък на намаляването на периода,
на фаза 2 от програма "Универсален войник."
Ще знаем след няколко седмици, дали всичко е наред.
Превръщането на ембрионите е завишено, инкубационният период пада на 9 месеца.
Д-р Су смята да добави стимуланти
за да ги направи по- ефективни.
Все още сме скептични дали ще можем да имаме
пълен контрол. Колкото до имплантите...
Не трябва да се махат.
Познаваш ли ме?
Искам да поговорим. Наистина не трябва да си тук.
Защо?
Не знаеш?
Работя.
Ще си платя времето. Е, аз нямам такова.
Айзък Янков. Разкарай си ръцете от мен!
Познаваш ли го?
Хей, красавице, какво ще кажеш да ми потанцуваш?
Да, добре.
Свали си шибаните ръце от нея!
Педераст такъв!
Какво по дяволите!
Да не си посмял да влезеш!
Успокой се!
Няма да те нараня!
Успокой се, няма да те нараня.
Спокойно.
Защо се върна?
Исусе!
Джон!
Братя мои...
Да не забравяме момента...
Нашите мисли, обезпокоявани, от непознати.
Движейки се към собствения ви разум.
Ние победихме.
Но днес братя, обявявам,
умовете са си само ваши!
Всеки един от нас...
Който е бил роб, вече
не е!
Не ни дадоха нищо!
Нищо, освен празнотата в душите ни.
Проклятието!
Което ни свързва заедно.
Но тогава дойде той.
Той.
Превърна проклятието, в благословия.
Той...
иска да ни освободи!
Ние, неговите очи и уши, ще се множим по 10, 20...100!
Ние, пионери....
сме първите със свободна воля.
Отмъщавайки на виновниците,
на когото преди вярвахме.
С всеки изминат ден...
ставаме по-силни.
Навлизайки дълбоко в света.
Ще живеем сред тях като духове.
Чакайки момента, когато
ще са принудени да коленичат пред нас!
И да платят за греховете си!
Денят на отплатата!
В клуба...
Гледаше ме, сякаш, не ме познаваш.
Познаваш ли ме, Джон?
Да.
Как се казвам?
Фантазия.
Не помниш нищо, нали?
Не.
Нещо се случи с мен.
Наистина трябва да отидеш в болницата.
Помниш ли къде работех?
Къде прекарвах дните си?
Караше камион.
Товареше на пристанището, до клуба.
Някои от клиентите ми, работят там.
Последният път, когато се видяхме...
кажи ми какво помниш?
Прекарахме предната нощ във вас.
Била си в къщата ми?
Не е точно къща...
По-скоро колиба.
До реката.
Били сме заедно?
Така мисля.
Знаеш ли нещо друго за това място?
Не знам.
Можеш ли да довършиш историята?
Дойде в клуба,
стоя в ъгъла и ме гледа.
Както винаги.
Пиейки уиски.
След смяната ми, отивам да се преоблека.
И тогава чух крясъци от паркинга.
Докато изляза, ти вече се биеше с някакъв тип.
Стана много бързо.
Изкрещях името ти...
Но ти не искаше да спреш, продължаваше да го удряш.
Той не можеше да ти отвърне.
И ти така и не спря.
Дори охраната я беше страх да се намеси.
Изкрещях името ти.
Ти най-накрая спря.
Качи се в колата си и замина.
Човекът не се мърдаше.
Тогава те видях за последно.
Знаеш ли защо съм го направил?
Защото ме погледна.
Не!
Сам ли си?
Да.
Какво е станало?
В беда ли си, Джон?
Травмата с главата ми...
Не се подобрява.
Мисля, че се влошава.
Не помня нищо.
Чу какво казаха, ще отнеме време.
Не има нещо друго.
Виждам неща.
Виждам неща, които не разбирам.
Какво виждаш?
Него.
Деваро?
Колко видения си имал?
Мисля, че две.
През последните 3 години доста наши агенти изчезнаха.
Безследно.
Не знам дали са били отвлечени или убити.
И тогава...
Един от тези агенти е бил забелязан от камера на пристанището.
Това е мъжът, който предполагаме, че е Деваро.
Теорията е, че...
Че са му изтрили паметта и
е сформирал сепаратистка група срещу нас.
Какво общо има това с мен?
Тези, които са се сблъскали с него, имат видения.
Може би използва, някакъв вид...
техника, с която иска да те контролира?
Мисля, че ме наблюдават.
Виж, може би е така.
И, ако е...
Ние ще го намерим.
Благодаря за разговора.
Джон.
Ако тръгнеш да търсиш Деваро, той ще те открие първи.
Това е.
Стой тук, ще се върна до 10 минути.
А, ако не се върнеш? Изчакай още 10.
Приятелят ти не спираше да се обажда.
Питаше дали си си взел нещата.
Не спираше да се обажда...
Предполагам, че вече няма да се обажда.
Къде ми е пратката?
Къде мислиш?
Ела с камиона. Нямам камион.
Искам да погледна. Всичко е там.
Искам да погледна.
Погледни, не ми пука.
Къде е последният контейнер?
Защо питаш мен? Просто ми кажи...
Нямам представа. Нагоре или надолу по реката...
Не е мой проблем.
Човече това е между теб и г-н Кастелано.
Аз само работя тук.
Къде е г-н Кастелано?
Където е винаги. В офиса си.
Той ще знае къде ми е пратката?
Нищо не пътува по реката, освен ако той не каже така.
Добре. Искам да говоря с него.
Не знам дали точно сега, е подходящ момент.
Знаеш какво имам предвид...
Добре...
Съжалявам, съжалявам.
Как си, Джон?
Чувствай се като у дома си.
Плашиш и него, Джон.
Той е най-опасния.
По-внимателно сега.
Виждаш, че...
Държа всичко под око.
Пратката ми.
Къде отива?
Ако знаех, нямаше да кажа точно на теб.
Но не знам.
Никога не съм...
Ти се грижеше за това.
Разрешавах ти да ги пращаш по реката.
Не питах къде отиват.
Научих урока си.
Нищо не помниш, нали?
И ти си като него.
Някой излиза от стаята за 20 минути и вие забравяте, че съществуват.
Този мъж...
Познаваш ли го? Да го духаш.
Спокойно.
Каква разлика има?
Какво друго можеш да ми отнемеш?
Кажи ми кой е.
Защо ти не ми кажеш?
Той е твой шеф, не мой.
Контейнерът ти стоеше ето там, събираше прах.
Стана ми интересно.
Затова се обадих на приятеля ти, Айзък.
Малкият червей...
Но го наблюдавах.
Имах цялото време на света.
Всяка сутрин...
Когато изпразваха пикочния ми мехур...
Аз си мислех за самоубийство.
Но тогава...
Нямаше да мога да видя такива моменти.
С които да ми мине деня.
Копеле!
Копеле!!
Не е безопасно тук. Трябва да намерим тази барака.
Помниш къде е, нали? Така мисля...
Намира се на западната алея 15.
По дяволите, 15 ли беше...
Залегни!
Дръж се!
Знаеш ли какво правиш?
Отдръпни се!
Внимавай!
Джон.
Пробвах си да си спомня, как изглеждаше преди.
Започнаха да стават по-добри...
Не знам.
След време...
Стана по-трудно.
Но сега си спомням.
Та кой си ти, брат ми?
Ние сме едно и също нещо.
Може да са те направили по-добър.
Имаш предвид, Айзък?
Да, така мисля, че се казваше.
Значи ти си го убил.
Бил си ти.
Всичко...
Да, аз го убих.
Трябваше.
За него ли работиш?
Ставам всяка сутрин...
Отивам на работа...
До полунощ, трябва да спя до следващия ден.
Повтаря се.
Беше като живот...
Но не съм сигурен.
Имаше нещо странно.
И един ден, се разболях.
Мога да чуя този глас в главата си.
Казваше ми, че ще го намеря.
Че ще го убия.
Затова отидох.
Да го намеря...
И тогава той ми показа истината.
И мислите ми...
Не са били мои.
Показа ми къде живее.
Тук.
Следи ме.
И тогава ме освободи.
Затова сега съм с него.
Казва ми, че трябва да открия...
Айзък...
Да...
Трябва да взема някакъв контейнер от него.
Да го закарам на пристанището.
Правя каквото ми е наредено.
Правех...
Тогава срещнах теб.
И тогава разбрах, че не съм свободен.
Че съм просто негов роб.
Затова го напуснах.
Не мисля, че трябваше да те срещна.
Сега...аз съм различен от теб.
Имах семейство, жена, дъщеря.
Мога да си спомня.
И тогава това...
Боли, нали?
Да. Върви при него.
Ще ти помогне да забравиш.
Отиди до реката, ще дойде за теб.
Знаех си, че ще се върнеш.
Сега мога да направя така, че да изчезне.
Джон?!
Тя, просто ме обича.
Всичко е наред.
Извади го.
Кое да извадя? Ще разбереш като го откриеш.
Сега си свободна.
Здрасти, Джон. Радвам се, че най-накрая се виждаме.
Вдигни си главата и си отвори устата.
Ти си само бебе. Не може да си на повече от 3 седмици.
Чувстваш ли някакъв дискомфорт?
Да.
Къде?
В главата.
Съпротивляваш се.
Това го причинява.
Разбираш ли?
Да.
Можеш ли да го освободиш?
Защо не?
Какво помниш?
Жена ми...
Нещо друго?
Дъщеря ми.
Какво им се случи?
Той ги уби.
Кой?
Той.
Никога не си имал семейство, Джон.
Спомените ти са нереални.
Създаден си в правителствена лаборатория, където работех.
Създаден да убиваш.
Мотивиран от имплант за спомени, който създадох.
Той стимулира свободната воля.
Създал е този спомен.
Никога не са съществували.
Ти си новороден.
Напълно зрял мъж.
Спомените ти, Джон...
Носят ти болка,
Но мога да те освободя от тях.
Мога да те освободя от болката.
Искаш ли, да не изпитваш повече болката?
Да.
Този преди теб, щеше да донесе контейнера.
Контейнерът съдържа липсващите части, Джон.
За да завършим тази лаборатория.
За да правим клонинги.
Както всички други.
Справяш се страхотно, Джон.
Здрасти, войнико.
Това се казва дух, войнико!
Все още вярваш на лъжите.
Не разбираш, че това е твоят дом.
Ти ги уби!
Вярваш, че съм.
И е така.
Няма край.
Винаги ще има друг, Джон.
От къде знаеше, че ще го открия?
Винаги се откривате.
Като кучета сте.
Мисля, че трябва да съм ти благодарен, но...
Не мога да не се чувствам горд.
Защо?
Защото...
Бяхме прави.
Спомените ти, задействаха емоции, които ти помогнаха.
Това беше по твоя воля, не наша.
Беше създаден с егоистични мотиви...
Лоялност към семейството, а не родината.
А предния Джон...
беше на същата мисия.
Той стигна най-близо, но...
Изчезна и ние направихме необходимите корекции.
Знаейки, че ти ще започнеш, точно където той свърши.
Къде е той сега?
Ще го намерим...
Винаги го правим.
Ами аз?
Ще те вземем с нас, ще изтрием спомените ти и тогава...
Ще си свободен...
Наистина свободен.
Изглеждаш разочарован?
Познавам те, Джон. Както баща познава сина си.
Може да не ме познаваш, колкото си мислиш.
Знам, че ако не го беше спрял, до сега щяха да са създали нов.
Когато тази врата се отвори...
Толкова много означаваш за мен.
Всички.
Значи ти ме създаде.
За да намеря тези, които убиха семейството ми.
И да ги убия.
Точно така.
Ти уби семейството ми.
Виждаш ли? Това те прави толкова специален.
Можеш да чувстваш.
Ти уби семейството ми!
Аз ги създадох.
За теб.
За да запълнят празнотата.
И тогава ги уби.
Не съм ги убивал, Джон.
Беше Люк Деваро.
Може би.
Но, ти си го накарал.
Превод: kolev456