Един филм на ДЕЙВИД ТУОХИ
Нямам представа колко пъти са ме отписвали от живите.
Ако това се случи за първи път още когато се родиш,
после губиш бройката.
Та това...
Това не е нищо ново.
ВИН ДИЗЕЛ
РИДИК
ДЖОРДИ МОЛЛА
МАТЮ НЕЙБЪЛ
КЕЙТИ САККОФ
ДЕЙВ БАТИСТА
БОКЕМ УУДБАЙН
РАУЛ ТРУХИО
НОЛАН ДЖЕРАРД ФЪНК
и КАРЛ ЪРБАН в ролята на Ваако
АНДРЕАС АПЕРДЖИС и др.
Музика ГРЕЪМ РЕВЕЛ
Оператор ДЕЙВИД ЕГБИ
Режисура и сценарий ДЕЙВИД ТУОХИ
Има кофти дни. Но има и адски кофти дни.
Моят се очертаваше да бъде от втория вид.
Цялата планета искаше да ме убие.
Не бива да стоя на открито.
Не мога да рискувам да ме нападнат отново.
Винаги те поваля ударът, който не очакваш.
Но защо не го предвидих?
Разбира се, че ще се опитат да ме убият. Това е тяхната работа.
Въпросът не е: "Какво стана?".
Въпросът е: "Какво ми стана?".
Вече си Лорд-Маршал.
Как ги допуснах до себе си?
Как ме хванаха неподготвен?
До границата! Заведи ни до границата!
Некромангъри.
Коронясаха ме.
Вързаха ме на каишка.
Моля те, върни се в леглото.
Всеки Лорд-Маршал трябва да даде клетва.
Аз така и не стигнах до нея.
Това доведе със себе си някои дразги...
...и доста убийци.
Трябваше да се махна.
Да отида на някое ново място.
Или на някое старо.
Фюриа. - Знам как се казва.
Но не знаеш къде се намира.
Трябват ми звездни карти. - Невъзможно.
Искам посока. - Затрита е от всички карти.
Но ти знаеш къде е, командир Ваако.
Толкова много планети...
Единствената останала карта е тази,
която е в главата ми, Ридик.
Какво искаш?
Короната.
Превъзходство.
Кроун! Подготви кораб.
Ридик се прибира у дома.
Ваако...
Не го виня, че използва Фюриа, за да ме разкара.
Домът е примамлив.
Но го виня за нещата, които се случиха после.
Дълъг път... само заради това.
Този с прецаканото лице - Кроун, той трябваше да ме закара у дома.
Но вместо във Фюриа, се озовахме на някакво място,
което не беше Фюриа.
Отново някой се опитваше да ме изиграе.
Отново...
...играем на живот и смърт.
Запазваш каквото си убил, Ридик!
Запазваш каквото си убил!
Някъде по пътя загубих ритъма.
Станах мекушав.
Промених се.
Може би извърших най-лошото престъпление -
станах цивилизован.
Затова сега започваме отначало.
Сега сме само аз и този безименен свят.
Трябва да преоткрия животинската си страна.
Не след дълго разбрах, че съществува един друг свят,
пълен с вода, растения и живот.
Само едно нещо ме делеше от него.
Хайде, покажи ми зъбки.
Избяга, а?
Какво дъвчеш?
Мислех, че си поделяме всичко.
Пусни го!
На място.
Ловец на глави.
Чакай!
Не мърдай...
Добре, давай!
Не е зле.
Вземай го.
Виж, на етикета пише, че е за кучета.
Ако можеш да четеш, де.
Стига, де!
Донеси ми запасите.
Твоите къде са?
Дъжд. Дъждът е нещо хубаво.
Това, че не си го виждал преди, не го прави нещо лошо.
Времето ни тук приключи.
СКАНИРАНЕ... АКТИВИРАНЕ НА ПРЕДАВАТЕЛЯ
ОТКРИТ Е ЖИВ ЧОВЕК - РИЧАРД Б. РИДИК, ИЗБЯГАЛ ЗАТВОРНИК И УБИЕЦ
НАГРАДАТА ЗА ГЛАВАТА МУ Е ДВОЙНА, АКО БЪДЕ ДОВЕДЕН МЪРТЪВ
Няма нищо.
Провери пак, Диас.
ОСТАВЕТЕ ЕДИН КОРАБ И СИ ВЪРВЕТЕ ИЛИ УМРЕТЕ ТУК
Някой трябва да научи този задник Ридик да брои.
Да сме оставили един кораб... Сякаш имаме резервни.
Да започваме!
Добро утро, Циклопе.
Луна?
Кажи. - Събуди я и я изгони.
Как така? - Ставаме прекалено тежки.
Тя е пленник. Не трябва ли... - Тежки сме.
Отърви се от излишните 60 кг.
Махни се! Не ме пипай! - Спри.
Какво искаш? - Ще ти сваля оковите.
Не искам. - Не е това, което си мислиш.
Вече никой няма да те пипа. Сантана си има друга занимавка.
Извади късмет.
Разкарай се!
На коя планета сме? - Има си вода и въздух.
Как да оцелея? - Върви си.
Преди да си е променил решението.
Бях започнал да се привързвам към нея.
Къде ми я кутията?
Казвам се Сантана. Аз ръководя този екип.
Аз съм този, който знае всичко, вижда всичко и никога не губи.
Малко преувеличава.
Трябва да заложи капана.
Дойдох тук, за да поставя главата ви в тази кутия.
Пожелавам ви приятен ден, г-н Ричард Б. Ридик.
Подозирам, че ще бъде един...
...от последните ви дни.
Няма нужда да го ядосваме повече от...
От това да му кажем, че главата му ще падне в кутията?
Мамка му! Идват и съседите.
Светът е малък.
Неидентифициран кораб, говори екипът от Урса 5.
Вече сме на повърхността. Отзовахме се на сигнала за помощ.
Не открихме нищо. Няма нужда да кацате.
Повтарям, няма нужда да кацате.
Разбрахте ли? Няма нужда да кацате.
Аз какво ви казах?!
ОСТАВЕТЕ ЕДИН КОРАБ И СИ ВЪРВЕТЕ ИЛИ УМРЕТЕ ТУК
Пътят беше дълъг. Ще ни трябва вода.
И малко гравитация няма да ни се отрази зле.
Както казах по-рано, нямаше нужда.
Нали знаеш кой е пуснал сигнала?
Ако не знаех, нямаше да съм тук.
И все пак не искаш подкрепление?
Екипът ми може да се справи.
Разбира се, уважавам твоя екип,
който е много елегантен с лъскавите си доспехи.
Мамка му, не знаех, че има дрескод.
Не искам да взема наградата на друг човек.
Ако нямаш нищо против, ние само ще наблюдаваме.
Ами ако имам?
Станцията е отворена за всички наемници.
Между другото, аз съм... - "Закъснелия". Това си ти.
Закъснелия.
И не искам да се прокрадваш зад гърба ми, приятелю.
Виж какво.
Ще ти помогна, само ако ме помолиш, става ли?
На юг има система от пещери.
Няма да е зле да се провери.
Закъснелия...
Трябва да взема една горивна клетка от кораба ви.
Защо? - Ридик пусна сигнала за помощ,
за да се махне оттук, нали? С други думи, той си викна такси.
Е, и? - Корабът става за капан.
Ограничено място, метални стени, килия. Яко, нали?
Дали е вярно, че човек не се среща с много умни хора в ежедневието си?
Корабът не трябва да излита, ясно?
Хайде! - Дал, изкарай една горивна клетка.
Дай на мен.
Чакам те, Ридик.
Прекалено много сме.
11 души? Трябваше да сме най-много четирима.
Ще вземеш да ни урочасаш. - Не ми пука какво казват.
Той е сам.
Както кажеш, човече. - Сам е.
Явно това минава за луна на тази скапана планета.
Нощта ще е тъмна. Това е в негова полза.
Може би първо ще си поиграе с нас.
Ще ни държи будни... - Не виждаш ли, че имам работа?
Просто споделям.
Е, след като го направи...
Би ли се махнал от шибаната ми веранда?
Ако нещо стане, кажи ми, става ли?
Като му сложа главата в кутията, ще ти кажа.
Зона 29D, бъди готов.
Какво има, братчед?
Някакво псе.
Виждам го.
Да го очистя ли? - Давай. Използвай заглушител.
Браво, Диас. Обнадеждаваш ме.
Имах нещо в окото. - Викат му мерник. Пробвай го.
Нямаш нужда от помощ, нали?
Би ли си сменил скапаната честота?
Какво става?
Слава Богу! - Майната ти!
Рубио, идвам при теб. Трябва да сменя един сензор.
Инвентарът на станцията.
Как е?
Нормално. Морфина го няма, но той винаги свършва първо.
Но това е малко странно.
Еднометрови капани за хищници.
Трябва да има шест, а нито един не е тук.
Защо точно това да липсва?
Ами ако годината е била кофти, наемниците започват да крадат.
Сантана, нали претърси района, преди да дойда?
За какво? - За да не попаднем в капан.
Провери зона 5Q.
Разбираш ли?
За какви капани говориш?
От онези с челюстите.
Не докосвай шибаното нещо!
Какво има?
Броня.
Мамка му! - Готови!
Не мърдай!
Какви бяха тези викове?
Нунес, изкарай оборудването
и виж колко капани са заложени.
Мисля, че този район е като минно поле.
Побързай, Нунес.
Чу ли, Нунес?
Нунес?
Лошо! Много лошо!
Нунес! - Млъкни, женчо!
Загубих връзка с него преди малко. Проверете го.
Трябва да е в зона 13H. Хайде.
Това е 13H. Трябваше да е...
Значи сме прекалено много? 11 души са прекалено много.
"Кой е този Ридик", нали? Вземи си върни думите обратно.
Махни уроките.
Фалко, трябва да махнеш уроките.
Не се занасяй с мен.
Какво става? - Аз съм.
Пипна Фалко.
Екипирайте се, но стойте тук.
Никой да не излиза, преди да съм казал.
Фалко е мъртъв! Човече, дори не го видях, беше тук и после...
А кораба? - Не идва за кораба, а за нас!
Просто стреляй!
Трима души умряха за една нощ.
Нещо не ми харесва така. - Двама мъртви, един е изчезнал.
Точно. Трима мъртви. - Замислете се за това, момчета.
Вече ще се съберем в един кораб. - Диас!
Докарай и другите капани.
Луна, кажи нещо библейско над телата.
Дай да почнем отначало.
Как ти викат? - Сега искаш да знаеш как се казвам?
Май няма да ти кажа, защото всички,
които знаеш по име, умират, Сантана.
Ще си почистиш ли?
Прощавай.
Внимавай за внезапни атаки.
Може би е време да работим заедно.
Молиш ме за помощ ли?
Казвам, че ще трябва да ползвам оборудването ти.
А ако някои от хората ти са бонус към оборудването,
няма да имам нищо против.
Така ще е.
Значи искаш помощ от оборудването ми? - Нещо такова.
Мос?
Отказа ти, кучко.
Ето ти отговора. - Какво, по дяволите, искаш?
Знаеш ли какво? Ще те включа в екипа.
Но аз съм шеф на Дал, а тя ще бъде твой шеф.
Такава ще е йерархията.
Защо ли не ми харесва този план?
Сетих се. Знаеш ли защо?
Защото не струва!
Тази курва няма да ми заповядва. Ако мисли, че няма да й отвръщам...
Не чукам мъже.
Но ако се налага, ги пречуквам.
Виж сега, Сантана. Ти няма да се месиш в нищо.
Обещавам ти, че ще хванем Ридик. Но го искам жив.
Дай ми един ден. След това го убивай.
Ще ми дадеш наградата? - Плати на екипа и оправи разноските.
Каквото остане си е за теб. Такава е сделката.
Какъв ти се пада Ридик? Не е просто избягал затворник.
Какво искаш? Защо си тук?
Кой си ти?
Казвам се Джоунс. Заключете кораба и изкарайте моторите.
Тръгвам с Мос и Локспър. Без смъртоносни оръжия.
Шокови оръжия и фосфорни гранати.
Този човек ловува нощем. Ние ще го пипнем през деня.
Диас, Варгас, къде беше последната жертва?
Някакво куче.
Диас, виждам едно куче. Да не е същото псе от снощи?
Не, онова го убихме.
Може и да е то. - То е.
Дал, извади снайпера и вземи бариеви куршуми.
1500 м.
Може да е влязло в първата дупка, на която е попаднало.
Уплашеното животно ще потърси познато място.
Пък и улавям човешки феромони.
ФЮРИА
Спрете!
Това е човекът на Сантана. - Мамка му! Убихме заложник.
Издирвам Ридик от 10 години. Той не взима заложници.
Фалко е бил мъртъв. Така просто си е спечелил време.
Мамка му! - Да му се не види!
Напълних гащите.
Щом Ридик не е тук...
Дал, чуваш ли ме?
Някой чува ли ме? Дал, там ли си?
Ти да не ме зяпаше?
Нека мечтите ти се сбъднат, миличка.
Имаш две минути. Излизай на пост.
Луна!
Не ме гледай, пази ме. Това ти е работата.
Мини две стъпки напред. Две.
Помни, може да излезе отвсякъде.
Джон до някого от станцията.
Пазете шкафчето. Пазете горивните клетки.
Ридик може да е влязъл в базата.
Идвам след седем минути. Пазете си гърбовете.
Добре, кучко.
Двете ти минути изтекоха. Ще правиш ли каквото ти казах?
Говори се, че Ридик се навърта наоколо.
Реших да проверя клетките.
Излез навън, качи се на мотора и намери шибаняка.
Няма да го намериш като стоиш тук.
Знаеш ли, Дал,
мисля че имаме нещо общо.
Аз също не чукам мъже.
Трябва да видиш това.
РАЗМЯНА
Той го е написал.
Взел е космическите ни предаватели.
А чия кръв е това? Там, тук?
Трябваше пак да го поступам.
Съжалявам. Е, не точно.
Майната му.
Да погледнем.
Спри.
Ключът напускал ли е врата ти? - Никога.
Единствената причина да напише това, е ако е взел нещо от шкафа.
Нещо, от което се нуждаем, като горивна клетка,
което да размени за нещо, от което той се нуждае.
Така ли?
Малко е вероятно.
Нека ти го опростя, Сантана.
Ако го е отворил, е могъл да го заключи отново
и да смени кода. - Може би избързваш, Сантана.
Значи...
Мислиш... че през изминалите два часа
е взел ключа от врата ми, направил е каквото е искал
и е върнал ключа на врата ми, без да разбера. Това ли казваш?
Откъде изкара тази теория? От задника на еднорог?
Има причина да се държи така.
Говорим за избягал затворник, не за някакъв вуду магьосник.
Е, щом си сигурен...
Това е лудост! Пълна лудост! Първите три завъртания бяха наред.
Не гръмна. - Случва се и при руска рулетка.
Но това не означава, че не може да гръмне.
Знаеш ли, Сантана, прав си. Не мисля, че ще гръмне.
Млъквай.
Ти, мислиш ли, че всичко е наред?
Супер е, братчед. - Всичко е наред, просто бъди мъж.
Значи работа е за теб, лесбо.
Няма да пипна това нещо. - Ще го пипнеш и още как.
Няма начин!
Помислете! Няма да вършим работата на Ридик вместо него.
Свалете оръжията си.
Бил е тук. Стоял е точно там.
Разкарай този меч, Сантана.
Никой не го е отварял.
Ами проблемът е, че ако не отворим шкафа, оставаме тук.
Четири.
Пет.
Да се бях сетила аз за това.
Шест!
Шест.
Голяма работа си, Сантана, признавам ти го.
Този път ни излезе късметът. - Не мислех, че ще успее.
Това е знак.
Супер!
Вярвам, че това е знак.
Знак, че добрият Бог иска да вземем клетките и да напуснем това място.
Това е талисманът ми.
Да беше станал поп, малкия.
Минирахме пещерата му с фосфорни гранати. Няма да иде там.
И като всяко животно, той ще потърси познато място.
Сигурно има общо 3-4 леговища.
Ще тръгнем оттук.
В инвентара видях 3 радиостанции. Намерете ги.
Включвайте ги през равни интервали.
Не искам да губим връзка.
Дръжте ме в течение за всичко.
Плаша ли те?
Да.
А тях плаша ли ги?
Да, плашиш ги.
Но не от мен трябва да се страхувате.
Локспър, заключи моторите.
Остава и превозно средство да вземе.
Дал, за теб открих едно хубаво местенце.
Между тези два хълма.
Мос?
Видях го. - Какво каза?
Току-що го видях.
Дал, стой на кораба. Диас, заключи твоя.
Останалите да се разпръснат и си пазете гърбовете.
Той взе клетките, Сантана!
Знам, идва.
Ще вземем клетка от онзи кораб и ще я сложим в този.
Токът си е ток, нали? - От значение е капацитета на кораба.
Дори няколко милиджаула ще опържат електрониката.
Ами пресметни го и го направи.
Бих могъл да ти изкарам бърза лекция по термодинамично равновесие
и обмен на енергията или просто да ми се довериш.
Схванахме, корабите са несъвместими, няма да излетим без клетките.
Защо си мисля, че сами се прецакахме? - Защото точно така стана.
Какво ще кажете да взема един мотор и да хвана копелето сам?
Лоша идея, Диас. Сам срещу Ридик? - Може да поправя предавателите.
Ще е все едно линейка да вика друга линейка.
Ще се изложим.
А мислех, че той е заседнал тук. - Бил си в грешка.
Подкреплението ще се забави.
В случай, че си мислите да поправите предавателя и да повикате помощ.
Радиото на Фалко. - Не ми дреме за подкреплението.
Тук имам достатъчно екипировка, за да ти стъжня живота.
Можеш да се свреш в някоя пещера. Да бягаш, да се криеш...
Няма значение,
защото ще те намеря.
Погледни на юг.
Не мога да повярвам. - Голям куражлия е този шибаняк.
Дал, поемаш командването.
Аз какво да правя. - Укривай се.
Хайде.
Изхвърлете оръжията.
И колко е наградата? - Не знам, не за това съм дошъл.
Сигурно горилата знае. - Да, знам точно колко е.
Но знам, че плащат двойно, ако то закарат мъртъв.
Това е ново.
Ще стигне ли да покрие погребенията ви?
Интересува ме...
една малка изолирана планета в съзвездие M-344/G.
Искам да знам какво се е случило там преди десет години.
Ти си бащата.
Големия Джоунс. - Точно така.
И си изминал всичкия този път, само, за да ме видиш.
Поласкан съм.
Не е приятно да не знаеш как е починал синът ти.
Не е приятно, че трима трябваше да умрат, заради...
Не, не! Това не е моя вина.
Ти уби тези хора. - Сега някой се кани да убие мен.
Имаме куршуми с барий, с кух връх, експлодиращи...
Какво искаш? - Успокоително за коне.
Добре.
Не искам да прекъсвам беседите ви на тема древна история,
но бих искал да се представя.
Казвам се... - Момчето с кутията.
Какво?
Нали ти каза, че ще сложиш главата ми в кутия?
Нали така? - Ами...
Само си говорех.
Но имаш кутия. - Дали имам кутия?
Май видях една.
Разбира се, че имам, всички имат.
И Диас има една голяма кутия. - Добре.
Ще я използваме.
Трима мъртви, остават още осем.
Обикновено не се спирам дотук.
Шест мъртви, девет мъртви.
Сещате се.
Но играта се промени.
Никой няма да иска да е тук след още ден.
Затова казвам да измислим нещо. - Джентълменска сделка ли искаш?
Ще ви оставя една клетка.
Другата и единият кораб са за мен.
Чакай малко, какво е това? Бинго за малоумници?
Това беше сделката от началото. - Остави началото.
Сега трябва да мислиш само за края.
Виждате ли това?
Давам ви време, докато дъждът завали по станцията.
Това е таймерът ви.
"Момчето с кутията"!
Давай! Стреляй!
Отново!
Не пада.
Отново, Дал!
Падни най-сетне.
Аз ще се оправя, Дал.
Ридик? Ридик?
Джоунс.
И окованите ли започнахме да бием?
Започни отначало - за историческите архиви.
Хънтър Грацнер, корабът, който синът ми използва,
за да те върне в пандиза, изпрати сигнал за тревога от М-344/G.
Система с две слънца и една обитаема планета.
Той преживя ли сблъсъка?
Идните 2 часа ще са много драматични. Каквото и да стане,
каквото и да ти кажат, не им позволявай да махат веригите.
Кои? На кого говориш?
На мен.
Когато паднат веригите... - Господи.
...ти с кутията, си мъртъв до пет секунди.
Така ли?
И с какво ще ме убиеш? С приказки?
С това лъскавото острие. - Бих искал да видя как опитваш.
И все пак, за историческия архив, той оцеля.
Само двамата ли бяхте?
Оцеляхме точно толкова хора, колкото виждаш в тази стая.
И колко отлетяха от планетата? - Трима.
Но не и той. - Не.
Значи след катастрофата и преди да излетите
синът ми е починал, предполагам от твоята ръка.
Прав ли съм?
Това е загуба на време!
Изпълняваш ли последни желания?
Говорех на теб. - Веригите са възбуждащи,
но не. Няма да те яхна пред всички.
Ами ако първо ги убия?
Спокойно, момче. Имам още много успокоително.
Кажи ми какво виждаш през прозореца, Дал.
Циклопът, два кораба и два трупа.
И не виждаш нищо друго? - Нищо друго.
Кажи ми като видиш нещо.
Хубав педикюр имаш.
Така ли?
Цветът е "хищно розово".
Отива си със зърната ти.
Защо изобщо го слушаме този? Не може ли направо да го обезглавим?
Ето какво ще стане:
в следващата минута ще видиш как главата ти се търкулва в тази кутия.
И със сигурност ще идеш право в най-дълбокия ад.
Мисля си, че в последните си мигове не би искал да си проклет дивак!
Дай ми някакви отговори!
Моля те!
Имаш ли да добавиш нещо по темата, която повдигнах?
Времето свърши.
Така е. Твой е.
Дръж го.
Край на играта, приятел.
Може би още псета.
Мамка му! - Знам какво идва.
Идват влечугите.
Светлини!
Както вече казах,
не от мен трябва да се страхувате.
Какво става? Какво има навън?
Не знам. - Майната му!
Нищо хубаво не е и идва насам.
Каквито и да са тези твари, не са трудни за убиване.
Какво, по дяволите?
Мамка му!
Не дупчете повече покрива, ако обичате.
Ето какво ще стане. След минута ще махнете тези вериги,
ще вземем горивните клетки и ще излетим от тази купчина камъни.
Накъде по пътя нещата ще се влошат и
Джоунс... ще се прекърши, точно както направи малкият Джоунс.
Когато всичко приключи и всички са мъртви и вкочанени,
Дал ще ме яхне. Но само защото тя ще ме помоли.
Мило.
Как така ще се влошат? Сега да не са много добре?
Какво, по дяволите, става? Колко точно прецакани сме?
Кой знае колко още ще вали.
Колко още от тях са заровени там.
Видял е нещо. Видял е нещо с тези негови очи и дума не обели.
Един кораб за вас, един за мен.
Трябва да знам дали клетките ще вършат работа.
А аз, че имаме сделка.
Имаме сделка.
Веригите остават.
Защо не ги оставим да се разберат?
Добре.
Горе.
Добро куче.
По дяволите!
Да. Дайте да го освободим.
Това си бяха пет секунди.
Държа на думата си.
Ами ти, Джоунс?
"И Господ изпрати ангелите си, за да ме пазят..."
Млъквай, Луна! - Мисля, че ангелите са тук.
Пазят ме. И щом са тук, може би ще опазят всички ни.
Плашиш всички, Луна. Млъквай, по дяволите!
Ти млъквай, Варгас. Остави момчето на мира!
Какво, по дяволите?
Не!
Какво ти става, копеле ненормално? Щеше да ме убиеш.
Но убих него, нали?
Ставай, Варгас. Хайде, да тръгваме.
Нищо ти няма, хайде. Беше малко. - Малките са най-смъртоносни.
Те имат най-много отрова.
Хлапе,
не намесвай Господ.
Това, което следва, няма да му се хареса.
Забравих да уточня, за теб няма оръжие.
Ще можеш ли да го караш?
Ще го карам като за последно.
Ще го пазя да не избяга.
Ако Ридик се върне сам, убий го без да ти мигне окото.
Преди или след като трябва да го изчукам?
Долен нещастник! Защо не ми помогна?
Щях, но нямам оръжие.
Колко много искаш онези клетки, Джоунс?
Предполагам не си отделил време да направиш това за него, а?
Може и да не ти се вярва...
...но не аз убих сина ти.
Той си беше пътник.
Какво, по дяволите, искаш да кажеш? - Морфин.
Синът ти обичаше морфина. По два пъти на ден.
Не знаеше ли, че е наркоман?
Джоунс беше като повечето наемници.
Изглеждат спретнати и отговорни,
но като ги отвориш, виждаш, че нещо липсва.
В неговия случай гръбнак. - Не искам да слушам лъжи!
Това не е мъжът, когото познавах. - Значи не си го познавал.
Искаше да убие едно дете, за да спаси собствената си кожа.
Аз имах проблем с това.
И очакваш да повярвам, че синът ми е щял да убие дете,
за да спаси живота си?
Не ти вярвам!
Не вярвам, че синът ми е лошият в тази твоя извратена приказка.
Нямам причина да те лъжа...
...Джоунс.
Теб или който и да е.
Благодаря, че започна с убийствата, Ридик, но аз поемам оттук.
Тъпа горила.
Това острие, което беше заровил, за мен ли беше?
За всеки, който го заслужава.
Имаме проблем, Ридик.
Имам две клетки и само един мотор.
А нямам намерение да се возя отзад.
Един мотор? Сигурен ли си, Джоунс?
Извадил е оста на турбината!
Чак сега ли се усети?
Диас щеше да вземе клетките и да ме очисти.
Теб щеше да изостави тук.
И сега какво?
Сега продължаваме пеша.
Да видим дали само синът е бил мекотело.
Презареждам.
Пази си главата.
Да тръгваме.
Някой приближава.
Вземи я. - Сам ли си?
Виж дали може да се използва.
Шефе? - Просто го виж. Трябва да изчезваме.
Измъкни го. Имаш около 30 секунди.
Искам да те помоля нещо. Мило.
Добри хора умряха долу, Ридик.
Няма да пренебрегна това... когато се видим отново.
Да, щеше да е различно, ако не искаха главата ми в кутия.
Накъде сега, Ридик?
Всъщност, майната му, не ми казвай. Не искам да знам.
Едно ще ти кажа, Джоунс,
рано или късно, всеки трябва да се прибере у дома.
Кажи на Дал да я пази топла за мен.
И, Джоунс, гледай да не изгубиш гръбнака си.
Превод и субтитри EurekAa & mass_effect
http://subs.sab.bz Translator's Heaven 2013