Амнести Бей, Мейн, 1985 г.
Жул Верн е написал:
Поставете два кораба в открито море в безветрие и вълнение
и те ще се срещнат.
Така съдбата срещнала родителите ми, както два кораба в морето.
Спокойно, всичко е наред.
Спокойно. Успокой се. Намерих те в безсъзнание.
Двамата били от различни светове,
но животът, също както морето, събира хората заедно.
Щях да ти изпържа яйца.
Само не изяждай кучето, става ли?
Не се плаши. Направих чай.
Опитай го. Ще се почувстваш по-добре.
Как се казваш?
Атлана - кралица на Атлантида.
Виж ти! Аз пък съм Том - пазител на фара.
Майка ми избягала от уреден брак, загърбвайки целия си живот.
Обаче във фара на баща ми тя открила нещо неочаквано.
Баща ми открил любовта на живота си.
Ураганът от категория 4 Артър ще достигне сушата след...
Какво ще кажеш да го кръстим Артър? - На урагана ли?
Не, на легендата. Той е крал, нали?
Нещо повече е. Доказателство е, че народите ни могат да съжителстват.
Един ден ще обединиш световете ни.
Тризъбецът можел да бъде овладян само от най-силния атлантидец.
Дал власт на крал Атлан над Седемте морета.
Направил го толкова всемогъщ, че чак моретата му завидели.
Пратили ужасно земетресение, което да разруши Атлантида.
Атлан пропаднал на дъното на океана.
Според легендата един ден нов крал ще открие Тризъбеца,
за да върне величието на Атлантида.
Вземи го!
Кралица Атлана, по заповед на крал Орвакс,
наредено е да се върнете в Атлантида. - Атлана!
Атлантида помни дълго.
Кралят отказвал да я пусне.
Том! - Дръж!
Двата им свята не било писано да се срещнат.
А аз бях резултат на любовта, която не бива да съществува.
Не е нужно да го правиш, моля те.
Не, винаги ще ме намират. Следващия път ще пратят армия.
Налага се да се върна там. Само така ще го спася.
Ще спася и теб.
Там, откъдето идвам, морето отнася сълзите ни.
Не и тук. Тук можеш да ги усетиш.
Един ден, когато е безопасно, ще се върна при вас.
На същото място при изгрев.
Отново ще бъдем заедно.
Бъди силен, малки ми принце. Майка ти винаги ще бъде с теб.
Не му позволявай да ме забрави.
Животът се е зародил в морето и искаме ли да опознаем себе си,
трябва да изучим началото му. БОСТЪНСКИ АКВАРИУМ, МАСАЧУЗЕЦ
Днес имаме по-пълни карти на Марс, отколкото на морското дъно.
Хайде, ела насам! - Момчета, престанете.
Здравейте, рибки.
Аз се казвам Артър, а вие? Гладни ли сте?
Погледнете. Артър говори с рибите.
Пълно хахо си, Артър. - Престанете!
Стига! Пуснете ме!
А К В А М Е Н
Превод и субтитри: Владислав Владев и Симеон Димитров
<<< УНАКС ТИЙМ < 2019 > UNACS TEAM >>>
Бързо! Размърдай се!
Сър, намерихме капитана. - Спряхме сигнала за помощ.
Не могат да ни открият. - Чут е, бъдете сигурни.
Да се разберем нещо. Няма да ти казвам как да бъдеш капитан,
а ти няма да ме учиш как да бъда пират.
Къде е останалият екипаж? - Сметнаха, че безопасността им
е по-важна от проявата на смелост. Затвориха се в торпедния отсек.
Репутацията ни е добре известна. - Твоята. Победата е само твоя.
Вземи го.
Не мога да взема този боклук. Целият ти живот е.
Не съм ти разказвал историята му.
Принадлежеше на дядо ти.
Един от първите водолази във флота през Втората световна война.
Дотолкова безшумен бил във водата, че получил прозвището Мантата.
След войната бил забравен.
Върнал се в морето и оцелявал благодарение на ума си и този нож.
Даде ми го, когато бях на твоята възраст.
Сега е твой, синко.
Ударихме се в нещо.
Не, нещо се удари в нас. - Сър, отвън има нещо.
Друга подводница ли? - Не, мисля, че е човек.
Онова не е човек.
Екип "Алфа", проверете надясно. "Браво", прочистете прохода.
Позволете да се кача на борда.
Това е той! Аквамен!
Размърдайте се, че изпускам промоцията на бира.
Дълго време чаках този момент.
Трябва ли да знам кой си? - Аз плячкосвам моретата.
А ти си Аквамен. Сигурен бях, че ще се срещнем.
Само да не ти става навик. Изправи се.
Татко!
Татко ли?
Онова е синът ти?
Засрами се.
Сами си забъркахте кашата, измъкнете се от нея.
Негодник!
Татко!
Почакай! Помогни ми да го спася!
Не може да го оставиш така! Моля те!
Убихте невинни хора. Оставям ви на милостта на морето.
Измъквай се! - Отказвам да те оставя.
Спаси се, за да убиеш кучия син.
Сега върви! - Не!
Тръгвай!
Проклет да си! - Върви.
Винаги знам къде да те открия. - Стар навик.
Да вървим. Ще те черпя закуска.
Да ти я налея ли в биберон?
Способен съм да дишам под водата, но ти ме надпиваш с лекота.
Това са скритите ми супер сили.
Снощи руска подводница беше похитена от пирати.
Същите са заподозрени в кражбата на секретен прототип на флота.
Според непотвърдена информация
човекът със супер сили, наречен в социалните мрежи Аквамен,
е отговорен за спасяването на руския екипаж...
Не съм аз. - Баламосваш ме, ти си.
Както те учеше Вулко, не може вечно да страниш.
Майка ти знаеше, че си специален. - Не започвай.
Вярваше, че ти ще обединиш световете ни.
Моля те, спри.
Каквито и проблеми да имаш с Атлантида, ще ги разрешиш.
Убиха майка ми. - Не го знаем със сигурност.
Напротив, знам го. Убили са я, защото те е обичала и родила мен.
Добре го знаеш.
Синко, един ден ще трябва да спреш да се виниш.
Приятелче, случайно да си човекът-риба от телевизията?
Просто чудесно...
Да, какво искаш?
Ще ти кажа какво искам.
Дали ще може да се снимаме с теб? - Нещо като местен герой си, мъжки.
Ще сме ти задължени. Само набързо.
Все едно. - Да го направим.
Не ме докосвай. - Добре. Ще застана тук.
Всички да се усмихнат.
Някъде в Атлантическия океан
Осъзнава важността на срещата ни.
Ще те изслуша.
Крал Орм. - Крал Нереус.
Избрал си мястото близо до повърхността, а не ми се нрави.
Не разпозна ли Съвета на кралете?
Във времето на Атлан Седемте кралства са били едно.
Предците ни са се събирали тук.
Кралят на Атлантида седеше тук, а този на Ксебел винаги до него.
Черупчестите, Рибарите, Дезертьорите и Падналите още бяха в съвета.
А Изгубените още не бяха загубени.
Заедно били най-великата империя на Земята.
Днес седя на трона на Атлан, окован от архаични закони и политика,
докато заплахата отгоре нараства. - Земните винаги са обичали насилието.
Ще се самоунищожат. - Не и преди да затрият нас.
Достатъчно дълго се крихме.
Настана време Атлантида отново да се надигне.
Почитаме те, крал Нереус,
като каним Ксебел да бъде първото кралство в съюз с това на крал Орм.
Сякаш имате друг избор, Вулко.
По закон са ви нужни четири от Седемте да нападнете земните.
Изгубените и Дезертьорите ги няма. Падналите са подивели животни.
Черупчестите няма да ви подкрепят, а Рибарите са страхливци.
Без мен и армията ми, да ги убедиш, плановете ви са обречени.
Обаче аз знам какво искаш. Получиш ли подкрепата на Четирите,
ще се превърнеш в Господар на океана.
Просто една титла е. - Не можеш да ме заблудиш, Орм.
Като такъв ще ръководиш най-голямата армия на планетата.
Аз съм естественият избор, който да я поведе.
А дали всъщност е така? Носят се слухове, че има и друг.
Атлантидец, който живее на брега. Човек с кралска кръв.
Може да седиш на трона, но правото ти върху него бледнее.
Как се надяваш да обединиш империята?
Копелето на майка ми дори не е било в Атлантида.
Лоялен е към земните...
Нападат ни земните! На оръжие!
Кралят ви е ранен!
Не се опитвам да подкладя война, тъй като тя вече е започнала.
Тогава е време да пратим съобщение на земните.
Добре съм. Ето ключовете. - Благодаря.
Да вървим да поработим на твоите та-моко.
Ако дядо ти беше жив, би ни набил, че не сме ги довършили.
Да, но имаме още много време. Ще трябва да поспиш.
Готов ли си?
Търсих те. - Не, не...
Трябва да дойдеш с мен в Атлантида.
Ще ти отговоря по същия начин както на онази сбръчкана звезда Вулко.
Обаче по-любезно, защото си дама. Благодаря, но не съм заинтересован.
Победи Степенулф и спаси Атлантида. - Нямаше нищо общо с вас.
Брат ти Орм ще обяви война на земните и милиарди ще загинат.
Твоят и моят народ. Трябва да бъде спрян.
Как предлагаш да го направим? - Първороден син си на Атлана.
Тронът е твой по право.
Единственият начин да предотвратиш войната и да спасиш световете ни
е да заемеш трона, който по право ти принадлежи.
Смяташ, че появя ли се, Орм ще ми отстъпи трона?
Аз съм копелето на кралицата, която хората ви екзекутираха.
Повярвай ми, не съм крал. - В това сме съгласни.
Добре, чудесно.
Вулко обаче вярва в теб и заради това съм дошла.
Той научи местоположението на изгубения тризъбец на Атлан.
Приказки за лека нощ. Мит е. - Не е.
Държиш ли го, хората ще те послушат.
Ще заявиш правото си и ще свалиш от трона Орм.
Правата ми умряха заедно с майка ми.
Обещавам ти, че нападне ли Орм,
ще се отнеса с него така, както вие с майка ми.
Няма да проявя милост.
Някъде в Северно море
Подводницата едва се движеше, но свърши работа.
Един от вашите се намеси.
Не е един от нас. - Уби баща ми.
Договорката ни приключи.
Задръж си парите, искам Аквамен.
Татко!
Татко?
Татко!
Не диша! - Отдръпни се. Ще помогна.
Дори не знам как се казваш.
Принцеса И'Мера Ксебела Чала.
Наричай ме Мера.
Благодаря ти, Мера.
Боже мой. - Дело на Орм е.
Най-лошото тепърва предстои.
Предупреждението за наводнение остава в сила.
Унищожени са 90% от сградите. Виждате гледки от целия свят.
Огромни вълни изхвърлиха боклуци и военни кораби.
Репортажи за брегове покрити с отпадъци идват от целия свят.
Замърсявания трупани с десетилетия се върнаха на сушата.
Мнозина се питат дали е природно бедствие.
Не, не е. Захвърлиха по нас боклука и корабите ни.
Първият ни контакт с Атлантида. - Отново откачената ни теория.
Нямате никакво доказателство, д-р Шин. - Отворете очите си.
Атлантидец живее между нас. Казва се Аквамен.
Какво има? - Тук Вулко ме учи да плувам.
Забрави за всичко, което са те научили земните.
Гмурни се надълбоко, за да откриеш инстинктите си.
Аз вече знам как да плувам. - Само така си мислиш.
Да си изясним нещо. Ще ти помогна да предотвратиш войната и край.
Може би така ще е за добро.
Океанът е нещо повече от източник на живот, Артър.
Той е същността ни. - Можеш да говориш под водата?
Аз също го мога! Невероятно е!
Способни сме на много повече от това да говорим.
Да бъдеш атлантидец е нещо повече от това да дишаш под водата.
Тялото ти е способно да издържи на екстремни температури и налягане.
Очите ти се нагаждат да виждат в тъмното.
Страхотно!
Вулко, кога ще видя майка си?
Скоро, млади ми принце.
Когато станеш готов, ще те заведа в Атлантида да видиш кралицата.
Скрих кораба си тук.
Не си мисли, че ще вляза в това чудо. - Налага се, за да стигнем Атлантида.
Рибешкият ти кораб е маринован в развален хайвер.
Ще се вмириша на развалено блато. - Ще си бъде подобрение за теб.
Да, права си.
КРАЛСТВО АТЛАНТИДА
Какъв е смисълът от мост под водата? - Останка е от Стария свят.
Само по него се влиза в столицата. - А защо не минават над стените?
Охраната е желязна. Дори да я минат, няма как да избегнат хидрооръдията.
Постоянно се опитват да влязат. - Да бе.
Какво е това? - Граничен контрол.
Не се тревожи. Притежавам дипломатически достъп.
В Стария град има тайна квартира. Благородниците не слизат на дъното.
Пристигнахме.
Какво е това място?
Въздушният джоб е допълнителна защита.
Само благородниците могат да дишат под водата както на сушата.
Държи и рибите надалеч. Правят доста неразбории.
Вулко, старче. Ето ме. Най-накрая се сбъдна желанието ти.
Артър, надявах се да се срещнем при по-добри обстоятелства.
Не е за вярване, че Орм нападна. - Не, законът не му го позволява.
Изхвърли военните кораби като предупреждение.
Какво провокира действията му? - Орм и баща ти бяха нападнати.
Земните са ги нападнали? Не го вярвам.
Смятат Атлантида за мит. - Аз бях там.
Земният кораб стреля по нас. Сега Ксебел е в съюз с Атлантида.
Така Орм притежава армия, с която да принуди другите да го последват.
За да предотвратим войната, ще трябва да го свалиш от трона.
Колко пъти да ви казвам, че не искам да бъда крал?
Не разбираш. Стане ли Господар на моретата, ще бъде твърде късно.
Ще разполага с невиждана сила.
От сушата съм. Никой няма да ме вземе на сериозно.
Дори не знам откъде да започна. - Като спечелиш сърцето на народа си.
Ще им докажеш, че си достоен, като откриеш това.
Притежавам такъв.
Не и такъв. Това е изгубеният Тризъбец на Атлантида.
Историята я знам. - Повече от история е.
Истински е.
Изкован е от най-великите ковачи на оръжия.
Създаден от стоманата на Посейдон за крал Атлан -
първият владетел на Атлантида.
Според легендата тризъбецът имал абсолютна сила над морето.
Какво се е случило с него? - Историята предшества Потъването.
Когато крал Атлан управлявал света,
когато кралствата на Атлантида били едно цяло,
било време на просперитет и велики технологични открития.
Отключили сме тайната към неограничената енергия,
докато останалите са смятали Земята за плоска.
Обаче сме станали твърде арогантни, твърде жадни за власт.
Атлантида била погълната от океана.
Енергията, която довела до краха ни, предначертала пътя към бъдещето ни.
Дала ни способността да дишаме под водата.
Едни от нас еволюирали,
други деградирали, превръщайки се в диваци.
Кралят доживял дните си в изгнание.
Нито той, нито Тризъбецът били видени някога повече.
Един от археологическите ни екипи откриха това преди месеци.
Древен запис, който датира от Първата династия.
Смятам, че съдържа последното съобщение на Атлан към народа му
и местоположението на Свещения тризъбец.
Какво гласи? - Не знаем.
Технологията е твърде стара. - Носи белезите на дезертьорите.
Отнеси го там и разчети съобщението.
Тайната на гроба на Атлан се крие тук.
Граничен контрол. Задържани сте за незаконно проникване.
Върви. Не бива да те виждат.
Не искаш ли първо да го обсъдим?
Аз също.
В името на негово величество крал Орм, си задържан.
Добре дошъл в Атлантида,
братко.
Не мога да повярвам, че най-накрая си дошъл.
Слушал съм доста истории за теб.
Толкова години съм се срамувал, че майка ми е имала общо със земен.
Срамувах се, че полубрат ми е мелез
и исках да забия тризъбец в сърцето му.
Сега, когато най-накрая си пред мен, трябва да си призная...
Чувствам се разколебан.
Свали ми веригите и ще те разколебая още повече, братко.
Ще видим кой ще бъде прободен.
Да, виждам, че си донесъл оръжието на майка ни.
Затова ли си дошъл след толкова години?
Да ме убиеш? - Да те спра да унищожиш света.
Разбирам. А как смяташ да спреш варварствата на земните обитатели?
Цял век замърсяват водите ни.
Тровят децата ни.
Сега небето им гори, а океаните ни врят.
Дошъл си, за да застанеш на тяхна страна?
В подобна война няма страни.
Обаче ти си взел страна и си дошъл да оспориш трона ми.
Щом така ще спра войната.
Искаш битка на кралете?
Наричай го както си искаш, аз му викам пердах.
Тогава така ще подходим. - Ваше Величество!
Орм, моля ви. - Не разбирате ли?
Победя ли първородния син в двубой пред всички,
тогава Седемте кралства ще трябва да приемат, че аз съм истинският крал.
Ваше Величество, няма чест в това да победиш глупец.
Брат ви изглежда слабоумен. - Кралю, той не познава традициите ни.
Тогава ще му дадем урок.
Официално ли ме предизвикваш? - Да, и когато победя...
Ако победиш, ще прекратя действията си. Край на войната.
Обаче победя ли аз,
свършено е с теб.
Да го направим. - Да бъде твоему.
Приемам предизвикателството ти. Пригответе го за Огнения ринг.
Почакайте... Какъв ринг?
Как може да си такъв глупец? Орм те вкара в капан.
Според мен реших проблемите ни. Побеждавам го и се прибирам вкъщи.
Опасен боец си на земята, но тук не си в свои води.
Орм е прекарал живота си под водата, подготвяйки се за боец. Най-добрият.
Самият ти ме учи да се бия. - Да видим какво помниш.
Каква е тази голяма вилица? - Нарича се тризъбец. Защитавай се.
Какво е това? - Ще те науча, щом овладееш тризъбеца.
Не е честно! Твърде голям е! Защо да не използвам меч?
Принадлежеше на майка ти. Традиционно кралско оръжие е.
Няма да станеш крал, ако не го овладееш.
Защо майка ми не иска да ме види? - Казах ти, когато си готов...
Спри да ме лъжеш! Направих каквото поиска от мен.
Щом премина изпитанието ти, си измисляш ново.
Кога ще бъда достоен да я видя?
Не ме ли обича?
Майка ти те обичаше повече от всичко на света,
но трябваше да се върне в Атлантида, за да бъдеш в безопасност.
Бракът й за крал Орвакс беше уреден,
така че трябваше да се омъжи и да му роди син - принц Орм.
Не след дълго Орвакс научи за теб, той бе обзет от невиждана ревност
и я пожертва на Падналите.
Екзекутирал я е, защото ме е родила?
Спомням си всичко.
Имам нещо за теб. Принадлежало е на майка ми.
Кажи ми. Дали би се радвала, че синовете й се избиват?
Добре разбирам страха и нерешителността ти, Мера.
Наистина го разбирам. Не желая война...
Не ме баламосвай. Познавам те.
Действията са противни на това, на което ни учеше майка ти.
Беше ли тук... - Обаче не е, нали?!
Майка ми ни учеше на предателство.
Не тръгвай по стъпките й.
Добре. Значи това е Огненият ринг?
Какво следва? Тук ли ще ядеш пердах?
Вулко, ще придружиш ли бъдещата ми невеста до ложата й?
Да вървим, лейди Мера.
В нашия свят се разказва легенда за Каратен.
Могъщо древно морско чудовище, от което дори крал Атлан се е боял.
Той го заточил в дълбините на океана.
Чудовището спи в бездната, чакайки да се въздигне отново.
Атлантида също чака своя час.
А сега звярът се събуди.
Имаше време,
когато бих дал всичко, за да съм до теб.
Да опозная малкия си брат. Да му кажа, че вече не е сам,
и че сме заедно в мъката.
Но тогава не знаех какъв задник ще се окажеш.
Заради теб майка ни бе екзекутирана.
От тогава те мразех.
Но не искам да те убивам, Артър.
Ще ти дам само една възможност.
Върви си у дома и никога не се завръщай в Атлантида.
Ти не ще излезеш победител.
Войната ще връхлети сушата, независимо дали ти харесва, или не.
И с мен ще доведа гнева на седемте морета.
Знаеш, че не мога да го позволя.
Знам.
Какво е това, по дяволите?
Огненият ринг.
Да!
По дяволите!
Чуйте ме, народе на Атлантида.
Брат ми е дошъл от сушата, за да ми оспори трона.
Ще уредим спора си според древния обичай.
Ще пролеем кръвта си пред боговете и нека те решат!
Предател!
Крал Орм - предимства: воин, философ Недостатъци: няма
Мелезът - предимства: няма Недостатъци: бабаит на сушата, пияница
Никога не съм си представяла баща си преклонен пред краля на Атлантида.
Земляните първи проляха кръв. А ние какво? Да ги молим за милост?
Аз не по-малко ненавиждам сушата,
но не смяташ ли, че това се случва в някак доста удобен момент?
Не си толкова наивен, нали?
Ти също искаш тази война.
Време е хората да научат мястото си. Ако войната е начинът, така да бъде.
Носиш тризъбеца на майка ни. Могъщ, но несъвършен като нея.
Аз нося този на баща ми.
И той не е познал поражение!
Обещах на Атланта да го защитя.
Това не е съревнование, това е екзекуция.
Да!
Аз съм истинският крал!
Покана ли чакаш? Влизай!
Мера!
Какъв е планът?
Беше първо да намериш тризъбеца на Атлан.
Значи планът се прецака. Законите на Мърфи.
Имаме опашка на 6 часа! - Какво значи пък това?
Лошите са зад нас. Зад нас са! - Че така кажи!
Нали каза, че стените са непроходими?
Има хидрооръдия! - Знам, млъкни!
Майчице!
По дяволите!
Още не сме мъртви! Да не би да помисли, че сме?
Сега!
Подръж това.
Какво правиш? - Това проработи за Пинокио.
Кой? - Няма значение, влизай!
Чудесно. Ще бъдем изядени.
Как го правиш? - Не знам.
Понякога мога да ги чуя, те мен също. - Понеже и двамата сте тъпи животни.
Ей, току-що ти спасих живота! - Аз първа спасих твоя!
Каза, че вече е безопасно. А сега накъде?
Към океана от пясък, който твоите хора наричат "Сахара".
Добре.
Западна Сахара
Обичайно не качвам пътници и не ми плащат с пиратски съкровища.
Мерси за превоза, приятел.
Добре ли си? - Никога не съм била толкова високо.
Или толкова далеч от дома. - Поне имаш дом.
Не и оттук насетне. Не бих могла да се върна.
Предадох всичко родно, като те спасих от бойната арена.
Сгодена си с краля, трябва да те приемат обратно.
Атлантида предлага много хубави неща, но прошката не е едно от тях.
Ти си с кралска кръв. - Също като майка ти.
Върна ли се, ще ме хвърлят на Падналите.
Дори баща ми не би ме приел.
Погледни го от добрата страна. Няма да се омъжиш по задължение.
Не съм задължена на любовта,
а на семейството и народа ми. Аз обърнах гръб и на двете.
Понякога трябва да постъпиш правилно,
дори сърцето ти да се къса.
Кралю,
засякохме принцеса Мера тук - в Кралството на дезертьорите.
Каза, че е мъртва. - Явно не е.
Значи и брат ти е жив. - Не за дълго.
Капитан Мърк, изпратете отряд. - Не!
Трябва да ми върнеш Мера жива и здрава.
Тя предаде трона. - Тя е дъщеря на Ксебел.
Нарани ли я някой, край на съюза ни.
Кралю, навлизаме във водите на Кралството на рибарите.
Поддържането на съюза с другите две кралства
трябва да е наша непосредствена грижа.
Везирът ми е прав както винаги.
Задръжте ги и върнете дъщерята на крал Нереус невредима.
Пристигнахме.
Вижда ли се нещо наоколо?
Нищо, освен стотици километри пустиня.
Греши.
Какво правите?! - Чакай, не!
Тя скочи без парашут? - Червенокоски. Страхотни са.
По дяволите!
По-откачена си, отколкото те мислех!
Насам.
Някъде в Индийския океан
Ти беше победен последния път, защото оръжията ти се провалиха.
Нашите не се провалят.
Това е прототип на броня за воини на Атлантида от следващо поколение.
Отмъщението е понятно за нас.
Ще поведеш най-добрите ми командоси, за да заловиш опозорителния мелез.
Аз не мога да ги достигна, ти можеш. Той е във вашия свят.
Убий го заедно с жената и ще бъдеш възнаграден.
Самата му смърт ще е моя награда.
Перлата в короната. Все още е експериментално.
Превръща водата в лъчи от високоенергийна плазма.
Май ще ми трябва по-голям шлем.
Едно от племената ни се заселило тук, когато още е имало море.
Водата се изпарила и те загинали. - Загинали? Страхотно.
Наближаваме. - До какво? До умиране от жажда?
Наближаваш шамара ми! - Слушай, боен клуб,
знам, че си нова, но се огледай. Изгубихме се. Виж какво има там.
Нищо! Тук сме насред пустинята.
Ти я наричаш "дом". - Това не е домът ми!
Не цялата суша изглежда така.
Имате също отвратителни градове с канализации, изливащи в океана.
Цели планини от боклуци и фабрики, причиняващи полярното топене.
Добре де, управляват ни глупаци, но имаме и хубави неща.
Имаме зелени гори, планини и красиви езера.
Като малки бебета-океанчета са. - Да не би да намекваш нещо?
Само казвам да не съдиш на сляпо. - Ти осъди Атлантида от по-малко.
Би ли престанала да си играеш с това? Не!
Тъпият ти атлантидски GPS ни каза да скочим от самолет
насред пустинята и сега сме в капан.
Ако си следващият ни истински крал, обречени сме.
КРАЛСТВО НА ДЕЗЕРТЬОРИТЕ
Това беше невероятно!
Виж какво намерих.
Ти ли го намери? - Да.
Само виж това място. Страшно е!
Това е Оръжейната зала,
където според легендите е бил изкован тризъбецът на Атлан.
Не мисля, че вече е легенда.
Вулко беше прав.
Съществува.
Нищо. - Разбира се, че няма да работи.
Събира прах тук, още отпреди Сахара да стане пустиня.
Божичко. - "Отпреди Сахара да стане пустиня..."
Благодаря, че ме повтаряш. - Напълно е изсъхнало.
Май най-добре мислиш, като не мислиш въобще.
Стой мирно. - Какво правиш?
Трябва ни вода. Стой мирно. Ти си най-близкият ни източник.
Фукла.
Можех просто да пикая отгоре му.
Крал Атлан!
В този тризъбец се крие мощта на Атлантида.
В грешни ръце би донесъл разруха.
Но в ръцете на истинския владетел ще обедини кралствата на суша и вода.
Ако търсиш силата ми, трябва да докажеш, че си достоен.
Отиди до края на света до Скритото море.
Погледни в бутилката, за да видиш пътя.
Само в ръцете на истинския крал пътя ще покаже.
Не бива да допускаме Орм да узнае това.
Чакай! Боже!
Какво? - Не трябваше ли първо да го запишем?
Аз го запаметих. А ти?
А, да.
И какво се казва в него?
"Нещо си, нещо си, тризъбец."
"Погледни в бутилката, за да видиш пътя."
Следващата ни спирка.
Сицилия, Италия
Започвам да мисля, че ти харесват жителите на сушата.
Би било грешно да съдя за едно място на сляпо.
Веднага се връщам. Стой тук.
Явно трябва да изкачим хълма до някакъв стар замък.
Току-що научих нещо много интересно. Пинокио.
Рискува живота ни на база нещо, написано в детска книга?
И книга ли имало? Ти да видиш.
Гледал съм само филма. Хайде.
КРАЛСТВО НА РИБАРИТЕ Кралю Нереус, надявах се, че народите ни са надраснали
древната заблуда, че войната със сушата е неизбежна.
Позицията на рибарите е, че когато му дойде времето,
да се покажем пред земляните,
трябва да ги образоваме, не да ги унищожим.
Възхищавам се на възвишените ви цели, крал Рико.
Но мисля, че са само облаци мастило, прикриващи сърце на страхливец.
Как смееш?!
Моля те...
Кралството ти е пълно с лигави философи и поети,
чиито води са блато от водорасли, които ме отвращават.
Кралю! - Кралят е мъртъв!
Да живее наследницата му.
Принцесо, пригответе армиите си, Ваше Височество.
Незабавно тръгваме към Кралството на черупчестите.
Я пак ми го припомни от записа.
"Отиди до края на света до Скритото море.
Погледни в бутилката, за да видиш пътя.
Само в ръцете на истинския крал пътя ще покаже."
Погледни в бутилката, за да видиш пътя.
Леле. - Какво?
Дай да видя.
Как да разберем накъде да го насочим? - Как беше последната строфа?
Само в ръцете на истинския крал пътя ще покаже.
Само в ръцете на истинския...
Марк Агрипа. Бил е страхотен генерал, но не и крал.
Също и Сципион.
Откъде знаеш всички тези неща? - Татко ме караше да уча история.
Никой от тези не са били крале, освен този - Ромул.
Първият цар на Рим.
Само в ръцете на истинския крал пътя ще покаже.
Ето я. Това е нашата цел. - Какво? Дай да видя.
Успяхме!
Не е зле като за слабоумен, нали?
Въобще не.
Мера?
"Погнуса тежка чака мечтите в дълбините.
Разруха поглъща мимолетните градове човешки."
Назад!
Артър!
Нареждам ви да свалите оръжията! - Принцесо, обвинена сте в измяна.
Целта е прихваната
Какво си ти, по дяволите? - Това ще ти освежи паметта.
Ти си онзи от подводницата. - Точно така!
Но сега имам стомана от Атлантида.
Наричай ме Черната манта.
Мислеше си, че ще се измъкнеш?
Казах ти да не ти става навик!
Извинете.
Не можеш да избягаш. Дължиш ми кръв!
Как ме откри? - Следят приятелката ти изкъсо.
Целта прихваната
Не!
Хайде. Вървете!
Влезте вътре.
Ще ти покажа същата милост, която ти показа на баща ми
и ще те изкормя като риба каквато си!
Повреда в системата
Артър!
Мера, следят те. - Какво?
Била си проследена.
Артър! Дръж се.
Артър, събуди се.
Да не си откраднала лодка?
Лодките на пристанището не са ли обществени?
Не, частна собственост са.
Това бяха командосите на Орм. Но водачът им не бе атлантидец.
Никога не съм го виждала. - Аз съм го виждал.
С баща му бяха пирати.
Обвинява ме за смъртта на баща си.
Избрали са опасна работа, вината не е твоя.
Но аз чувствам вина.
От мен зависеше дали да живее.
Можех да го спася, но не го направих.
А сега имам враг, който може да те нарани.
И вината ще е моя.
Но той вече е минало.
Това, което ни интересува, е бъдещето.
Картографираният път води до Кралството на падналите.
Същите твари, убили майка ми?
Да, беше им пренесена в жертва.
Кралството им е място на смърт. Не знаем нищо какво има долу.
Трябва да се върнем. Все още можем да предупредим хората.
Да се върнем? - От малък не показвам слабост.
Решавам проблемите си с юмрук и гняв. И съм доста добър в това.
Нищо не съм сторил, а ме бият през цялото пътуване.
Не съм предводител, не съм крал,
не се сработвам добре с другите.
И няма да позволя да загинеш, опитвайки се да ме преобразиш.
Мислиш, че не си достоен за водач, защото си от два различни свята?
Но точно това е нещото, заради което си достоен.
Ти си мостът между сушата и морето. Сега вече го виждам.
Единственият въпрос е...
Ще докажеш ли, че можеш?
Изгубихме следа от лейди Мера, Ваше Величество.
Вулко, довереният ми везир,
който седи до трона още от времето, когато баща ми стана крал.
Имаш ли съвет към мен, преди тази война да започне?
Вече го дадох, кралю мой.
Но както винаги ще подкрепя решението ви.
Моето решение.
Да защитиш Атлантида,
докато я предаваш.
Мислиш, че не знам за измяната ти?
За това, че си лоялен към копелето на майка ми.
Че от години го обучаваш, за да ми отнеме трона.
Не го отричай.
Не отричам. - Защо?
Аз съм чистокръвният.
Отдадох живота си на Атлантида, а той не е дал нищо за нея.
Закле се да служиш на трона! - Аз служех.
Артър може да е половин атлантидец,
но вече е два пъти повече крал, отколкото ти някога ще бъдеш.
Водете го.
Но се уверете, че ще има видимост от първи ред.
Какви са тези същества? - Падналите. Пристигнахме.
Твърде много са. - Влизай вътре.
Идват от дълбините, светлината ги плаши. Дръж.
Готова ли си за скок?
Ей там!
КРАЛСТВО НА ПАДНАЛИТЕ
Това нещо ще ни разкъса на парчета. - Нямаме избор!
Артър!
Мера!
Скритото море Земното ядро
Мера!
Артър. - Мамо.
Крал Орвакс ме хвърли на Падналите, но аз оцелях.
Пробих си път дотук като вас и завърших на това място.
Била си сама тук цели 20 години? - Да. Ела, седни.
Трябва да ми простиш, за всичко.
Случило се е, защото си ме родила.
Не е заради това. Нищо не се е случило по твоя вина.
Направих избор, трябваше да си тръгна, за да те спася.
За да спася баща ти.
Разкажи ми за него. Той още ли...
Той все още ходи до края на кея.
Всяка сутрин.
Всеки ден.
И те чака.
Защо не се върна никога повече?
Защото порталът, който ви прати тук, не пуска никого обратно.
Тризъбецът е единственият път за обратно,
но се охранява от Каратен.
Чудовището от легендите ни съществува.
Леговището му е зад водопада.
Ще дойдем с теб. Заедно можем да го победим.
Не, твърде силно е.
Опитах много пъти през годините.
Съществото ще пусне само единственият истински крал.
Страхуваш се.
Да.
Добре.
Готов си.
Атлантида винаги е имала крал, но сега се нуждае от нещо повече.
Какво би било повече от крал? - Герой.
Кралят се бори само за своя народ, а ти...
...се бориш за всички.
Мястото ти не е тук.
Аз пазя Тризъбеца от мними крале
още от самото начало и в продължение на хиляди години
гледам как най-големите претенденти опитват и се провалят.
Но никога не съм усещал някой по-недостоен от теб.
Смееш да идваш тук с нечистокръвната си природа
и да претендираш за най-голямото съкровище на Атлантида?
Така да бъде...
...мелез.
Мислеше се за достоен?
Мислеше се за крал?
Оскверни това място с присъствието си. - Спри!
Прав си, аз съм мелез.
Но не дойдох тук, защото смятам, че съм достоен. Знам, че не съм.
Ти ме разбираш. - Да.
Никой смъртен не е говорил с мен след крал Атлан.
Кой си ти?
Аз не съм никой.
Дойдох, защото нямах друг избор.
Дойдох да спася дома си и хората, които обичам.
Дойдох, защото Тризъбецът е единствената им надежда.
И ако това не е достатъчно...
Тогава майната ти!
Никой досега не е успявал да вземе тризъбецът от захвата на Атлан.
Ако той те счете за недостоен, е...
не съм ял от хилядолетия,
а умирам от глад.
Единственият истински крал.
Запомни: Черупчестите са брутални диваци,
но ако ударим директно водачите, победата ще е наша.
Отстрани краля им и ще управляваш най-голямата военна сила на планетата.
Днес ще обединим кралствата си. Утре ще унищожим сушата!
Надигни се, Атлантида!
КРАЛСТВО НА ЧЕРУПЧЕСТИТЕ Смърт за атлантидските отрепки!
Напред!
Няма да коленичим пред Атлантида!
Ще им дадем бой, който никога няма да забравят!
Не! Той ни трябва.
Застани до мен или умри! - Искаш да ти викам "Ваше Величество"?
Не "Ваше Величество".
Викай ми: "Господарю на океаните".
Можеш да вземеш армията ми, безчерупчесто мекотело,
но никога не ще получиш лоялността ми! - Така да бъде.
Какво, по дяволите...
Кралят е тук.
В атака!
Твърде много жертви, трябва веднага да спрем боя.
Аз отивам да открия баща си, ти трябва да победиш Орм.
А ако не успея? - Последния път се би на негова земя.
Следващия път го изкарай на твоя.
Какъв беше планът? - Да не те убиват.
Да, добре казано - да не те убиват.
Той командва Падналите. - Невъзможно.
Пуснете я да мине. - Моля те, татко.
У него е Тризъбецът. Знам, че искаш тази война,
но според свещения ни закон Артър е крал
и ако обърнеш гръб на това, Атлантида, за която се биеш, е вече мъртва.
Вярно е. Мелезът носи Тризъбеца на крал Атлан и заповядва на морето.
Тогава мелезът е вашият крал.
Вулко, той се нуждае от помощта ни. - Не можем.
Виж, хората трябва да засвидетелстват.
Тризъбецът не променя това, което си.
Мелез и копелдак.
Атлантида никога няма да те приеме за крал.
Тогава ще пролеем кръвта си пред боговете...
и нека те решат!
Откажи се от трона!
Слагай му края. - Откажи се от трона.
Милостта не е нашият път.
Може и да не си забелязал, братко...
...но аз не съм един от вас. - Направи го!
Убий ме! - Не!
Достатъчно убийства.
Майко.
Орм, сине мой...
Дълга история. Ще ти я разкажа по-късно.
Хайде.
Не разбирам. Мислехме, че... - Знам. Артър ме спаси.
Ти си с него. - Да.
И двамата сте ми деца и ви обичам толкова много.
Но ти беше заблуден.
Баща ти те е учил, че има два свята. Сгрешил е.
Сушата и морето са едно цяло.
Кралице.
Вулко.
Водете го, но се уверете, че има добра видимост.
Когато си готов, нека поговорим.
Народе на Атлантида, днешният ден започна с кръвопролитие,
но ще завърши с радост.
Представям ви крал Артър Атлантидски.
Да живее кралят! - Да живее кралят!
Да живее кралят!
И какво ще правя сега? - Бъди техен крал.
Ще бъде много забавно.
Върна се.
- Да.
Баща ми бе пазител на фара.
Майка ми беше кралица.
Никой не би очаквал да имат нещо общо.
Но любовта им спаси света.
Те ме направиха това, което съм - син на земята, крал на моретата.
Аз съм пазителят на дълбините.
Аз съм АКВАМЕН
Превод и субтитри: Владислав Владев & Симеон Димитров
<<< УНАКС ТИЙМ < 2019 > UNACS TEAM >>>