Има едно място, като никое друго.
Земя на чудеса...
мистерии...
и опасности.
Според някои, трябва да си напълно луд, за да оцелееш там.
За мой късмет...
Аз съм точно такава.
Простете ми отче, защото съм грешница.
Спокойно, сладурче.
Тук не се пуши.
Поредното прегрешение.
Какво искаш?
Много добре знаете какво искам.
Искам поръчките ви, връзките ви, всичко.
Страхувам се, че нямаш късмет.
Препоръчаха ми други заинтересовани, които ще се заемат с...
необходимите ликвидации.
Ето какво предлагам.
Тези други заинтересовани...
Ще ги насъскам помежду им като плъхове в клетка.
Дайте ми две седмици, и ще ги имате на тепсия.
Ако спечеля, организацията ви ще ми принадлежи.
Заедно с всичко друго.
Ако вие спечелите...
можете да ме причислите към покойните "други заинтересовани".
Договорихме ли се?
Да.
Почакайте...
Нуждая се от услуга.
Искам да откриете някого.
Марго Роби
Саймън Пег
Декстър Флечър
Макс Айрънс
Майк Майърс
ТЕРМИНАЛ
Нека играта започне...
Пържоли и червено вино за вечеря, нали?
Майната ти. - Внимавай с това, опасно е.
Имам бръснач в ръката.
Заври си го в устата, така най-после ще млъкнеш.
Защо се бръснеш?
Висим тук от две седмици, а ти сега се сети да се пипнеш?
Имам среща.
Я стига.
Единствената ти среща ще бъде със спалния чувал и дясната ръка.
Следващия влак ще е чак сутринта.
Номер 404 пътува за север до всички станции.
Приятен път.
Не отивам на север, просто ми трябва влак.
Влак?
Да.
Къде отиваш? - Никъде. Просто ми трябва влак.
Защо? - Не те интересува.
Няма нужда от грубости.
Извинявам се, това беше ненужно.
Човек...
който има нужда от влак...
но не и да пътува...
е човек с проблем.
Прав сте. А дали ще има товарни влакове?
Не, от тук не минават товарни влакове.
Разбира се.
Номер 404 пътува за север до всички станции.
Изглежа че до следващия 404 ще мине доста време...
а не съм тук да убивам време.
Кафене "Последна станция".
Намира се в залата на гарата и работи денонощно.
Купете си от нашите лепкави кифлички, струват само 30 цента.
Доста сте странен.
А пък вие стоите на празен перон посреднощ,
чакайки влак който няма да дойде.
Хванахте ме. Да бъде "Последна станция".
Вади парите, или ще те пречукам! - Какво? Няма начин.
Да не мислиш, че се шегувам? - Не казвам това.
Просто мисля, че ти липсва подготовка.
Какво ще кажеш сега? Давай портфейла. И часовника.
А защо не ми продадеш пистолета? Имам чисто нови 5 кинта.
Побързай, Реймънд! - И какво искаш да направя, Лени?
Лени? А ти беше? - Реймънд.
А сега ме чуйте, направих ви страхотна оферта.
Вие ще изкарате малко кинти, а аз имам нужда от оръжие.
Зареден ли е? - Какво имаш предвид?
Има ли патрони в него?
Разбира се че има. - Наистина?
Не, не е зареден.
Рей, какво правиш? - Ами нали не е зареден?
Това е нелепо.
Ей, къде отиваш? Стой... - Или какво, Лени?
Много съм разочарован и от двама ви.
Разочаровахте не само мен, но и себе си. Помислете върху това.
Лека вечер.
Понякога много ме ядосваш. - Защо му каза че не е зареден?
Не можете да пушите тук.
Заведението е празно.
Значи няма кой да пуши, нали?
Може ли още една чаша кафе? Това е студено.
Това е защото 20 минути си играете с него.
Може ли още едно? - Разбира се. Струва 40 цента.
Смили се, току-що ме ограбиха.
Тогава 39. В момента съм щедро настроена.
И тъй в тоз лош свят блести доброто дело.
Лош?
Като "напляскай ме защото бях лошо момиче"?
Нямах това предвид под "лош".
Или като "вържи ме за кревата и ме накажи, защото бях лоша"?
Мисля, че това се отнася за същото.
Знам.
Но ми харесва как потръпвате когато кажа нещо "лошо".
Срещали ли сме се преди?
Защо? Позната ли ви изглеждам?
Добре ли сте?
Нуждаете ли се от лекарство?
Кажете ми какво.
Шегувате се?
За лечебни цели е.
Добре тогава.
Може ли да получа кафето вече?
Чуй това.
"Сочна, бледолика красавица си търси романтичен охажор..."
"Намира се в града."
Това е код.
Подвеждаща перверзна поезия.
Преведено означава "Дебела гълъбица си търси среднощно внимание".
Това беше смешно. - Чуй това...
"Млад, уверен господин си търси предизвикателна дама..."
"...за приятелство и романтика. От предградията"
Преведено:
"Микрочеп си търси любовница за болка и унижение. Има си собствена тъмница"
Светът отива по дяволите, а хората си мислят само за мръснишки забивки.
И ето на.
И ето на...
черно на бяло.
И така, какъв ви е проблема?
Моля?
Не изглеждате в блестящо здраве, какво ви има?
Не искате да знаете.
Любопитна съм. Кажете ми.
А на вас какво ви има?
Имам неутолима жажда за мрачност и разврат.
Колко хубаво.
Рак ли е? - Не.
Не разбирате ли значението на неангажиращя разговор?
Ако не е рак, тогава какво е?
Не знаят.
Няма начин!
Това е гениално.
Малко сте особена, а? - Несъмнено, но смъртта е хубавата част.
От кое? - От живота!
Това в поздравителна картичка ли го прочетохте?
Забавен сте.
Добре, да прегледаме фактите.
Смъртоносно е, изпитвате болка и имате лоша кашлица.
Всички знаци сочат към злокачествено увреждане.
Нали не сте в състояние на отричане, отчаяно търсейки друго обяснение?
Умирам ли? - Да.
Но не знаете...
...защо, или от какво?
Не.
Ще боли ли?
Как можете да сте сигурен?
Болкоуспокояващи.
Нещо друго?
Близалка?
Определено не е рак.
Добре, няма да си губя времето да ви диагностицирам ако е просто рак.
Кой твърди, че ми трябва диагноза?
Изглежда че умирате, бавно и болезнено, без да знаете от какво.
Според мен се нуждаете от диагноза.
Всички умираме...
Бавно, болезнено...
Въпрос на време е, приятелко.
А така!
Изплашен ли сте?
Опитвам се да не мисля за това.
И как върви? - Не много добре.
Имате ли наследственици?
Не разбирам какво означава това.
Жена, деца? - Не мисля че тази дума е правилна.
Боже, да не сте умиращ учител по английски? - Ами да...
О, сега разбирам. Чувствайте се свободен да коригирате говора ми.
Коригирането е нещо друго. - Стига де!
Сигурна ли сте, че не сме се срещали преди?
Не съм сигурна. Възможно ли е?
На въпрос не трябва да се отговаря с въпрос.
Да си надут бастун също не е много хубаво.
Мисля че ако се бяхме срещали, определено щях да ви запомня.
Така мислите, нали?
3 СЕДМИЦИ ПО-РАНО
Какво по дяволите е това?
Вие пък коя сте?
Развържете ме...
сега!
Слушай сега...
Допуснала си голяма грешка,
но за щастие е напълно поправима.
Ще се облечеш, ще си събереш нещата, ще ми дадеш ключа...
а след това бягай, ако ти е мил живота.
Нямаш представа кой съм, с какво се занимавам,
и за кого работя.
Напротив, г-н Найджъл Илинг.
Знам много добре кой сте...
с какво се занимавате...
и знам точно за кого работите.
Знам също че сте 44 годишен, 1,78 висок, тежите 76кг, кръвна група АБ отрицателна.
Пиете, пушите, и си падате по млади проститутки в чепати дрешки.
И на база на тази информация за вас и вашите навици,
зная точно колко капки ми трябват, за да ви докарам до това състояние.
От вас искам само мъничко информация,
както и от едно мъничко дарение.
Добре, какво искаш? Пари? Кола? Вземи ги!
Вземи каквото искаш!
Ама че жалки последни думи.
Помощ!
Простете ми отче, защото съм грешница.
И така, промъква се тоя из тая тъмна, зловеща къща, сещаш се.
Изведнъж влиза в стаята с насочено оръжие пред него, Винс.
Не знам какво да ти кажа. От снимките е.
Значи, влизаш в стаята, оглеждаш се, и покриваш всички ъгли, нали?
А не си изпразваш пищака из стаята на сляпо, докато чакаш да те фиксират.
Тъпотия. - Това е просто филм, Алф!
Всичко е нагласено.
Не смятам че имат някой убиец да ги консултира.
А защо не? Така всичко би било правдоподобно.
Току що осъзнах нещо. Ти си идиот.
Две чайчета, любов.
Ей, блонди!
Два чая.
Коя е вълшебната думичка?
Ако трябва да сме честни, не каза "моля".
Извинете, може ли две чаши прекрасен чай, моля?
Силни, с по две бучки захар, и малко млекце, моля.
За мен ще бъде удоволствие.
Чикиджия.
Гледай сега.
Извинете.
Може ли една от вашите лепкави кифлички, моля?
Очаквам вечеря и напитки преди да се доближите до "кифличките" ми, красавецо.
Бих ти забъркал палаво мартини, захарче. - В такъв случай, даже ще им сложа масло.
Алфред, би ли се домъкнал до масата ни, моля?
Преди да съм ти скършил вратлето.
Дългът ме зове. - Имаш си работа, а?
Има ли шанс да намалиш темпото малко?
Що за дупка е т'ва място? - Ти искаше някаде тихо и спокойно.
И ти ни доведе в единственото отворено по това време кафене в района.
Мислех че ще е хубаво да пийнем по чаша чай и да поговорим.
Наслади се на кифличките ми.
Да не си пиян бе?
Не, защо? - Просто млъкни.
И кое точно е толкова важно, че не е за по телефона?
Имаме задача.
И каква е? Миячи на прозорци? - Ако продължиш да се гъбаркаш,
ще взема да ти клъцна ушлетата. А може и да отнесеш един между очите.
Разбираш ли ме?
Добре.
Слушам.
Съобщението е оставено на телефонния секретар.
Инструкциите са: "Отиваш до терминала,"
"и отваряш шкафче 125."
Има ли ключ? - Не, няма ключ.
И какво имаше вътре?
"Ла Лапин Бланш".
Какво е това? - Ами френски е.
Да, знам, благодаря. Само не разбирам как точно е свързан с работата.
Наистина ли искаш да развалиш момента?
Искаш да убиеш цялата мистерия ли?
Значи е следа?
Пътека от трохички. - Да, така изглежда.
Явно някой си пада по драматургията. - Имаш предвид "драматизъм".
Имам предвид "затвори си устата".
Я чакай малко.
Черно куфарче...
в шкафче...
следи, пътеки от трохички.
Това си е изпипана работа, Винс. Това е поръчка от г-н Франклин.
Поръчка на г-н Франклин? - Това е голямо!
Добре, не се подмокряй.
Мислех, че поръчките минават през Илинг?
Явно не.
Възбудих ли апетита ти? - Направо ми текат лиги.
Да вървим на лов за зайци.
ЛА ЛАПИН БЛАНШ
Да си изиграем картите правилно. Никой не се ебава с г-н Франклин.
Това е възможност, която се дава веднъж в живота.
Ключът към кралството. - Това е г-н Франклин, не Христос.
Май това е мястото.
Големия знак със зайчето ли те доведе до това заключение?
Щипни ме, че май сънувам.
Не си прави заключения за една книга само по корицата.
Здравейте, опасно изглеждащи джентълмени. - Здравей, красива полуоблечена девойко.
По работа или за удоволствие?
Истинският въпрос е, дали искам да си платя за танц в скута на няколко песнички...
след което да отидем в стаичката и да се изръся за една бърза.
Ако е така, то тогава си гледай работата. - Не сте джентълмен, но пък вие...
Аз съм Конехо. Как да ви помогна? - Имаме срещна с един човек.
Кой? - Не знаем.
Относно какво? - Не знаем.
Ще ви заведа при Бъни. Последвайте ме.
Къде точно е тази Бъни?
Ще видите.
Конехо...
Какво красиво име. На бас че означава нещо екзотично, като "залез"...
или "водопад".
Означава "заек", идиот.
О, да.
Я се вземи в ръце бе! Поведението ти се превръща в проблем,
а работата ми е да се отървавам от проблемите.
И как точно се превръщам в проблем?
Я млъквай! - Имам право да се позабавлявам...
Я гледай само! Боже...
Е сега ще ти покажа едно забавление.
Ти ли си прочутата Бъни? - Колко прямо.
Не съм дошъл тук да си лафим. Трябва ми информация.
Може би един мръснишки танц? - Дошъл си на точното място, Винсент.
От къде ми знаеш името?
Блондито?
Ти пък що дириш тук? - Все някак трябва да си изкарвам хляба.
Може ли да поговорим някъде? - Зависи. Какво предлагаш?
По скоро си мислех за плик натъпкан с банкнотки.
Това трябва да покрие няколко мръснишки танца, нали?
Ела и разбери. Последвайте ме в заешката дупка.
Става все по-интересно.
Те са с мен, момчета.
ЗАЕШКАТА ДУПКА
Изпратиха ни тук при теб, мисля че трябва да ни дадеш нещо.
Само не разбирам защо не свършихме работа още в кафенето.
След това си тръгваме. Как звучи?
И така...
Какво? - Виж...
Аз съм просто посредник.
Примете ме като полуголата келнерка,
която доставя стоки между две анонимни страни срещу заплащане.
В твоя случай не толкова анонимно, а Винсент?
Каква е комбинацията? - Идея си нямам.
И за какво ни е куфар без комбинация? - Идея си нямам.
Явно не му трябва.
Благодарим ви, г-це Бъни. А сега ще си тръгваме.
Я чакай малко. Изглеждаш някак различно, блонди.
Имаш предвид освен провокативното облекло и курвенския грим?
Да, освен тези неща.
Време е да тръгваме, Винс.
Не мисля, искам си мръснишкия танц.
Аз съм готова, а ти?
Да покажем на хрътката заека. - Да тръгваме. Шоуто свърши.
Нека ви покажа бързия изход.
Ще си получа мръснишкия танц, блонди. По един или друг начин.
Посети ни отново, красавецо.
Даже ще ти покажа опашката си.
Него не го води.
Боже Господи.
Само да подушиш парфюмче, и вече си влюбен.
Като келнерка изглеждаше по-добре.
Голяма си дуда, знаеш ли?
Самото чакане ме убива.
Да си седя...
докато спра да дишам.
Майка ми загина при пожар.
Там нямаше чакане.
Съжалявам. - Напротив.
В момента мислите единствено за себе си.
Чакай малко, това че си отивам не значи че се превръщам в гадно копеле.
Защо не?
Напълно сте в правото си.
Това е най-хубавата част от ситуацията. - Не разбирам.
Страхотно е. Имате картбланш за всякаква анархия.
Можете да прекарате последните си дни правейки каквото ви душа иска.
Изнасилвайте, разбивайте, грабете и убивайте на воля.
Нищо от това няма да има значение, защото до наколко дена ще сте мъртав.
Така че развилнейте се! Качете се високо и стреляйте на посоки!
Да не са ви малтретирали като дете? - Освен че майка ми се изпече в адски мъки?
Боже! Много съжалявам.
Не се извинявайте! Натриите ми го в носа, хайде!
Съжалявам. Май малко прекалих?
Какво се е случило с палеца ви?
Упражнявах самоконтрол.
Значи е минало добре.
Това което се опитвам да кажа е, че можете да правите каквото поискате.
А ако това включва да обикалям из кафенетата и да се самосъжалявам?
В такъв случай бих ви убила още сега, за да не търпя повече жалкия ви задник.
Ще се радвам да го направите.
Ани.
Бил.
Този шкаф не е ваш.
Ще ми докараш инфаркт, бе.
Престъпление е да се навърташ около общинските складови имоти.
Всякакви подозрителни дейности трябва да се докладват на властите.
Що не си гледаш работата, и не се разкараш от тук?
Аз съм отговорника.
Отговарям за почистването, поддръжката и надзора на терминала...
Млъкни!
Я кажи...
Приличам ли ти на някой...
който ще се навърта около гарата, ще разбие едно от шкафчетата,
ще извади подозрително куфарче от там, след което ще позволи на шибания чистач...
извинявам се, на милия отговорник...
да избяга и да разкаже на някого за това?
Не приличам ли повече на мотивиран злодеянин, който ще убие надзорника...
и ще го набута в шибаното шкафче?
Подходящите начини за заплащане на терминала са както следва:
Пари в брой, банкови извлечения, предплатени билети за отиване и връщане.
Харесвам те. Забавен си. - Добре, добре.
Остава си между нас, нали?
10, 20, 30. Така добре ли е?
Когато богати злодеи се нуждаят от услугите на бедняците...
бедняците определят цената.
Я пак? - Искам повече кинти.
А когато богатите злодеи се ядосат на бедняците защото алчнеят,
е много вероятно да посетят домовете им, и да ги запалят заедно със семействата им.
От терминала на гарата ви благодарят! Пожелаваме ви приятна вечер!
Ама че измамник.
А сега ще ни дадете вашите... - Я се шибай бе!
Само исках да знам колко е часът.
Точно така. Продължавай да ходиш. - Направо бягай.
Глупак.
Само за теб. - Благодаря ти.
Добър вечер, блонди.
Здравей, чаровен принце. - Алфред.
Винс.
По добре я пусни, не знаеш къде е била. Ще лепнеш нещо.
Дългът ме зове.
Радвам се че се видяхме отново, красавецо.
Не мога да кажа същото за теб, Винсент.
Вземи се в ръце, приятел. Ставаш твърде небрежен.
До следващия път, блонди. Ако не те гръмна преди това.
Бум.
Чикиджия.
Това беше в куфарчето. Пусни го.
Отивам да се раздвижа.
Аз съм г-н Франклин.
Без съмнение е, че ме познавате, както и стойността на бизнеса ми.
Имам предложение. Задача.
Искам да елиминирате някого.
Ще чакате в апартамента, който съм ви уредил.
Ще бъдете на разположение 24 часа в денонощието, 7 дни в седмицата...
докато не се свържа отново с вас относно кого да елиминирате.
Преди да започнем, ще се срещнем лице в лице с единия от вас.
Само с единия. Не си падам по комитети.
Това е всичко.
Чудесно...
Добър вечер, блонди.
На разходка ли си излязла?
Подяволите.
Да ти кажа, стар съм вече за тия игрички, блонди.
Здравей, красавице.
Това е за теб.
Имаш проблем, Алфред.
Винаги имам проблеми, захарче. - Спести си го. Сега е сериозно.
От типа на "слушай внимателно, за да не отнесеш куршум главата".
Целият съм в слух. - Много Добре.
Защото те харесвам.
Красив си, имаш обноски, и харесвам изваяната ти челюст.
Искам да те запазя.
А аз мисля... - Млъквай.
Както кажеш.
Един човек иска да те види.
По добре слушай внимателно какво ще ти каже, за да не свършиш с дупка в черепа.
Разбира се. - Много добре.
Може да излезеш, няма да те ухапе.
Добър вечер, Винсент.
Г-н Франклин, предполагам? - Правилно.
Да видим дали съм разбрал, накарахте ме да обикалям цяла нощ из града...
и то само за да проведем един разговор по телефона?
Кой казва, че мистичността е изгубено изкуство?
Разбирам.
Относно договора ни, вие и партньорът ви започвате утре.
Целта ви ще се намира до този прозорец.
Има пряк изглед към апартамента който ви уредих.
Един чист истрел в главата, без грешки.
А за вас имам и допълнителна задача.
Слушам.
След като изпълните поръчката, искам да убиете партньора си.
Защо? - Не съм фен на комитетите.
Предпочитам лоялност която мога да купя.
Ще получите двойно възнаграждение в брой.
А искате ли и главата му на тепсия? - Документите и показалеца му са достатъчни.
Предлагам ви двойно възнаграждение, без да се налага да делите с друг.
Съгласен ли сте?
Считайте го за изпълнено.
Много добре.
Кой ти даде това? От къде го взе?
Алфред, спри! Той е просто вестоносец. - След 3 секунди ще бъде просто гръмнат.
Едно, две...
В шкафчето на терминала.
Черно куфарче. Един човек ми плати...
плик пълен с пари.
Не ме убивайте! - Три.
А сега чупката.
Марш.
По-добре ли се чустваш?
Всичко това са глупости, нали?
Няма задача, няма удър.
Напротив, красавецо.
Определено имаше удър.
Аз? - Вече не.
Ще ти намерим нова мишена.
Ние?
И защо да ти вярвам, захарче?
Не си ли част от този заговор?
Казах ти...
Харесвам те.
Трябва ми някой който да ми маже кифличките с масло.
Така или иначе се нуждая от нов партньор, нали?
Предишния ми се оказа ненадежден.
Но трябва да те предупредя, че се нуждая от твърда ръка и строга дисциплина, Алфред.
Нямам търпение. - Много добре.
Да пийнем по кафе докато замисляме отмъщението си.
Ти почисти тук, а аз ще включа котлона.
Партньоре.
Така както виждам аз нещата...
Имате два варианта. - Продължавай.
Вариант 1 - самоубийство. - Ясно, а вариант 2?
Първо трябва да чуете подробностите относно вариант 1.
Така ли? - Да.
Слушам.
Умирате. - Така изглежда.
Това не ви радва особено. - Права се.
Раздразнителен сте, не сте добра компания. - Знам, благодаря.
Искате ли съвет? - Не.
Просто сложете край.
Обмисляли ли сте посещение при психиатър?
Всеки ден има безброй опасни ситуации от които може да си изберете.
Да скочите пред автобус, да хвърлите тостер във ваната, да паднете на кухненски нож.
Високи сгради, мостове, реки... Един куп начини да сложиш край на живота си.
Край на безцелното лутане по гарите. Само ви трябва малко кураж.
Ами душата ми?
Силно надценена. - Надценена?
Направили ли сте нещо, което да застраши душата ви?
Тогава няма за какво да се тревожите.
Католик ли сте? - Да.
Вярващ?
Момент, извинете.
Простете ми отче, защото съм грешник.
Не помня колко време мина от последната ми изповед...
Най вероятно преди повече от 10...
Дни?
Месеци? Дано не са години?
Не е нужно да се ядосвате само защото съм искрен. Грубо е.
Ако знаех че ще реагирате така, щях да излъжа, а после каквото дойде.
Това беше неподходящо, съжалявам.
Там ли сте все още?
Знам, че сте там, усещам мириса.
Определете "вярващ". - Близалка?
Ще приема това като едно голямо "не".
Сигурно е Божествена намеса? - Звучи интересно.
Иглежда че предишните ми грехове ме застигат.
Цялата съм в слух, Уилиям.
Изповядайте ми се.
Покайте се, и ще бъдете спасени.
Това дори не е от Библията, а нещо надраскано на стената в терминала.
Колко разочароващо. Това беше цялото ми познание за Библията.
Опитайте това: "Покайте се, и греховете ви ще изчезнат".
Не е особено запомнящо се.
Как се справям с подбудата към самоубийство? - Докарахте ми главоболие.
А какво ще кажете за това...
Взимате този молив, слагате го на масата, след което си млатвате главата в него...
Ще отнеме само 5 секунди. - Това е ужасно.
Винаги когато предлагам това на някой, си мислят че ще влезе в носа.
Предлагали сте това и друг път? - Няма как да влезе в носа.
Помислете за траекторията. Вероятно ще се забие в някое око.
Предполагам че зависи от ъгъла. - Да пробваме тогава.
Не е много остър, нали? - Използвайте тежкарската си писалка тогава.
По-тежка е и по-остра.
Ще се законтри по-добре в масата.
Би изглеждало по-добре, нали? По-церемониално.
Писалката е по-значителна от молива. - По-престижна е.
Несъмнено по-добрият избор. - Определено.
Поетично е да намерят професор по англииски, набучен на собствената си писалка.
Направо епично. - Вдъхновяващо.
Значи всичко е решено - място, време, средство.
Няма ли да е болезнено?
Ако пропуснете целта.
Схващате ли?
Май не сте много решителен. Ще се самоубивате ли, или не?
Вече не съм сигурен. - Колко жалко.
Може ли писалката тогава? - Не.
Защо не? - Ами защото си е моя.
Нали и без това ще мрете, за какво ви е писалка?
Поне ми я навещайте. - Казва се "завещайте".
Престанете вече, взимам я. Искам я, а на вас не ви трябва.
В замяна ви давам молива си.
Готово. Всичко е както трябва.
От кога висим тук?
12 дни, 13 часа и 27 минути, защо? - Просто се чудех.
Да не би да ти липсва блондито?
Като някой тинейджър си. Тая девойка ще ти види сметката.
Едни карти?
Тексаски холдъм? - Покер с 3 карти.
Я стига. Това е игра за фусти. - Добре, да бъде Тексаски холдъм.
Така е по-добре. Да започваме!
Я дай на мен да не се мъчиш.
По дяволите, тестето не е пълно.
Може просто да поспим. - Ей сега ще те приспа.
Как се редеше пасианс? - Тихо и сам, в другата стая.
Наистина се превръщаш в... - В шибан проблем ли? Само го повтаряш.
Шефе...
Я виж това.
Какво е? Нещо с което да те налагам до смърт ли?
"Дойде време..."
каза моржът...
"да поговорим за неща, като:"
"обуща, червен восък, параходи,"
"...за зеле и царе."
"Защо морето е горещо-вряло, и имат ли прасетата криле."
Не го разбирам. Това са глупости.
Цялата шибана книга е такава.
Сигурен съм че Луис Карол много ще се разтрои от това.
Защо не отидеш в другата стая и не ме оставиш намира?
Искате ли нещо за пиене?
Имам предвид алкохол.
Определено.
Бил, време е да прегледаме вариант 2.
Боже, още ли има? - О да. вариант 2.
Подпомогнато самоубийство.
Мисля, че го наричат евтаназия. - Евта... как?
Доста популярно е сред швейцарците. - Кои швейцарци?
Няма значение.
Само казвам, че ако нямате смелост, някой друг може да свърши работата.
Като да поръчам собственото си убийство? - Именно.
Имат ли колонка за мокри поръчки във вестника?
"Търси се висок, мургав и дискретен непознат със собствено оръжие."
Новото ми гадже е наемен убиец.
Имате късмет, защото днес е свободен от ангажименти.
Какво съвпадение. - Можем да го запознаем със случая,
да разгледаме възможностите, и да го оставим той да прецени.
Например...
Вървите си след дълъг работен ден, и тогава изведнъж - БУМ!
Застрелват ви в главата.
Напълно неочаквано.
Мисля че ако платя на някой да ме свитне, ще го очаквам през цялото време.
Опитайте се да не мислите за това. - О, добре, така ще направя.
Ако искате може и от разстояние. Бързо, дискретно, безболезнено...
Звучи супер. - Чудесно. Да видим какво още...
Намушкване?
Не, не съм фен на ножовете. Звучи мърляво и болезнено.
Това би било важно изискване за него. - За кого?
За нашия теоретичен наемен убиец, който също така е новото ми гадже.
Какво ще кажете за прегазване с кола?
Бих имал проблем с това. - Слушам.
Ами ако не успее от първия път? Ще се наложи да се връща на заден ход.
Това е ужасяващо.
Да ви бутнат? - Как така?
От някой покрив примерно. Или пред някой влак.
Ако трябва да съм честен, вече помислих за влак.
Бързо и лепкаво. Преди да се усетите, ще станете на мармалад с пломби.
Добре ги рисувате нещата, Ани. - Недостатъкът е затворения ковчег.
Мисля че клоня повече към падане от високо, звучи почти инцидентно.
Това ли да бъде? Бутане от високо? - Да, да действаме.
За неизбежната смърт. - За влак номер 404.
Как е?
Нещо имаш да ми кажеш?
Не.
Умирам от скука. - Да поиграем на нещо?
Да ти приличам на някой който играе на "Не се сърди човече"?
Видях те да редиш пъзел веднъж.
Мразя пъзели.
Или онази кръстословица.
На умен ли се правиш? - Ами шах?
Пак да попитам - на умен ли се правиш?
Не, шефе. - Значи не е нужно да те наказвам?
Не, шефе. - Защото ако е така ще съжаляваш.
Да, шефе.
Много добре.
Предолагам, че не обичаш и монополи?
Продължавай, и ще те вкарам на 2 метра под земята.
Наистина ли?
Не знам защо се занимавам с теб, а не те гръмна просто в лицето,
и да си намеря нов помощник.
Мислех че съм младши-партньор. - Това просто означава "помощник".
Аз съм ценен кадър. - Ти си ходещ проблем.
Нали вече ти казах какво правя с проблемите.
А без мен кой ще прави чая, ще прибира парите, сортира поръчките...
и въобще ще върши цялата работа?
Добро момче. Сега загряваш.
Чудесно, пращи...
Патетична заблуда.
Циврещ библиотекар. - Моля?
Това е определението когато неодушевената среда емоционално подсилва момента.
Например двама влюбени, които се разделят под дъжда.
Или падаща мълния, разкриваща убиеца. Придава тежест на момента.
Не е същото като убиец, който намушква жертвата си в слънчев ден.
По-внушително е да се случи в някоя тъмна уличка, обвита в мъгла.
Пилеете си времето като учител.
Трябва да сте писател, или да разпалвате революции.
А ето ме, жалващ се учител, на път да си изкашля далака,
чакащ света да го погълне.
Елате с мен.
Необходимо ли е?
Бил! - Добре.
Къде отиваме? - Да проучим патетичната заблуда.
По-живо!
Каква чудесна идея.
Хайде, покажете приключенки дух. - Съжалявам, оставих го в кафенето.
Това пък какво е? - Стара вентилационна шахта,
от времето когато града функционираше правилно.
Сега е просто голяма дупка към нищото.
По-смразяващо нещо не съм виждал.
Често ли идвате тук? - О да.
Обичам да идвам тук. Хайде, застанете на ръба.
Затворете очи...
Чувството е неповторимо.
Ани, хайде...
Е?
Е какво? - Преди малко искахте светът да ви погълне.
Ето го.
Пак заповядайте.
Искате да скоча там? - Патетична заблуда.
Не е това. - Напротив.
Среда, която емоционално подсилва момента, в случая голяма дълбока дупка.
Перфектна е.
Да изпробваме тежестта на момента. - Имаш предвид моята тежест.
Няма да се хвърля в гигантска пропаст, само защото е метафорично подходяща.
Защо не? Бързо, чисто и безболезнено. Поетично резониращо.
Вие сте доказуемо откачена. - Несъмнено.
Само отидете до ръба и ще ви бутна. - Добре, добре, достатъчно!
Добре, хубаво.
Това какво беше? Луда ли сте? - И кое е най-лошото което щеше да стане?
Щяхте да умрете, и край на всичко.
Без повече болка, страдание, или очакване на влак който няма да дойде.
Ами ако ви бях оставила? Нищо от това нямаше да се случи.
Разговора ни, прикрития ви гняв, красноречивия ви неприязън...
Не искам да си отида по този начин.
А как тогава? Влакове, коли, куршуми, резултатът е същия.
Според мен истинският въпрос е...
дали въобще искаш да умираш?
Наистина те кара да се замислиш, когато си на ръба, нали?
Ще те гръмна в лицето. - Ще ми се да беше истина.
Стига сте го мислили, Бил. Спрете да разсъждавате.
Просто затворете очи...
Поемете си последен дъх...
И пристъпете.
Времето тече. - Доста е тихо навън.
Като Апокалипсис.
Един единствен... - Какво?
Казах, че сме единствените наоколо.
Да, тотално мъртвило.
Като в гроб.
Зареден ли беше? - Да.
Мъртъв си.
С мляко и две захарчета.
Какво чакате?
Точно така.
Не, не мога.
Колко разочароващо...
Разочароващо?
Разочароващо!
За вас това е просто игра, нали?
Разберете най-сетне, аз умирам!
За мен всичко това е истинско.
Тази дупка е истинска.
Аз не просто стоя на ръба, а вече пропадам.
На колко сте, 23, 24? Млада, стройна, безсмъртна?
Всичките ви глупости за смъртта са точно това - глупости.
Излизайте по често. Насладете се на хубавите неща.
Спрете да си губите времето по кафенетата или около големи дупки.
Стига с тази фасада. - Давайте, Бил.
Гневете се срещу смъртта на светлината. - Смъртта на мама ли доведе до тази мания?
Татко вечно го нямаше? Или пък твърде загрижен свещеник?
Може би си мислехте, че ще привлечете повече внимание ако сте смахната?
Обзалагам се, че сте се самонаранявала.
С някое ножче, там където белезите ще са на показ.
А имахте ли си някой съучастник?
Някой с когото взаимно да се горите с някоя цигарка?
Въображаемо сираче по ваше подобие, взаимно подбуждащи се към осакатяване.
Такова клише си, Ани.
Типично и изтъркано.
Цял живот съм се занимавал с глупави момичета като теб.
Лоши, лоши момичета, точно като теб.
Лоша, а?
Но ми харесва как потръпвате когато кажа нещо "лошо".
Хванах ви.
Срещали ли сме се преди?
А сега спомнихте ли си?
А, г-н Брейтуейт?
Мисля че ако се бяхме срещали, определено щях да ви запомня.
Така мислите, нали?
Помните ли това лошо момиченце?
Спомняте ли си как ме наказвахте, г-н Б?
Глупави, лоши, малки момичета!
Иглежда че предишните ми грехове ме настигат.
Съжалявам. - Това ще бъде нашата малка тайна.
Да не са ви малтретирали като дете?
Цяла нощ ви чаках да си ме спомните.
Цяла шибана нощ...
в очакване да ви присветне.
Искате да знаете защо нямате смелост да се самоубиете, г-н Брейтуейт?
Защото знаете точно къде отивате, когато умрете.
Сираците са най-подходящите жертви, нали Уилям?
Учителите, които малтретират деца, оставят незаличими следи.
Считайте това за Божествена намеса.
Гори в ада.
Пистолетът, който насочи към мен, беше ли зареден?
Не мога да кажа със сигурност.
Това пък какво е? - Шибан телефон.
Слушам.
Разбрах.
Беше г-н Франклин. Започва се.
Да?
Имаме ли обхват?
Къде е шибаната мишена?
Защо не стреляш? - Няма кого.
Просто стреляй, къде е проблема? - Млъквай.
Блондито?
Тя пък какво прави там?
Хванах те!
Остави оръжието, шефе.
Какво става тук подяволите?
Мисля че се нарича "двойна игра". Остави оръжието!
Сядай на масата, и да ти виждам ръцете.
Добре ли си, блонди? - Малко се забави.
За момент помислих, че ще го оставиш да ме гръмне.
Мисля, че достатъчно опити е направил напоследък.
Не бъди лош сега, Алфред. - Извинявай, захарче.
А сега се довлечи тук.
Да се насладим на момента заедно.
Явно вече не си девствен. Поздравления.
Здравей, красавецо.
Миришеш различно. - С нов парфюм съм.
Направо е опияняващ.
Боже, някой да ме застреля. - С удоволствие.
Добре, чакай!
Кажи ми нещо...
Какво съм ти направил?
Винсент Ескариот.
Предадохте партньора си за трийсет сребърника.
"Предпочитам лоялност, която мога да купя."
Предател.
И какво общо има това с теб? - Недей така, Винс.
Не бъди толкова груб.
Много грубо се държа с половинката ми напоследък.
Тя ли командва сега?
Майната ви и на двамата!
Май не разбираш в каква ситуация се намираш, Винсент.
Ако не се държиш прилично, няма да е бързо и лесно, а бавно и мърляво.
Защото винаги ми лазиш по нервите.
А също така си и проклет предател.
И знаеш ли...
Вече си имам нов партньор, Винсент.
И за разлика от теб...
ебавките с нея ми допадат повече.
Това е твое дело, нали блонди? - Да, Винсент.
Аз съм големия злодей.
Откачалка.
И двамата сте лудо заблудени.
Върви по дяволите!
И ти и курвата ти. - Ще го оставиш ли да говори така?
Не.
Очите ти... Видях ги...
Сбогом, Винс.
Това беше забавно. - Направо брилянтно.
Добре, взимам си един душ, а после ще те водя на вечеря.
Аз черпя.
Първата ни нормална среща!
Чао, захарче.
Чао, красавецо.
Я, чистачката.
Почисти всичко, приятел.
Всичко да лъсне.
И нещо допълнително.
Приеми го като извинение за предишната вечер.
До после, отговорник.
Здравей, красавецо. - Здравей, захарче.
Написа ли си домашното?
Най-добрата в класа. - Умницата ми.
Имам малка изненадка за теб.
Облечена си палаво под шлифера? Чорапчета и жартиерчета?
Наистина имаш красива челюст.
Чакай тук.
Захарче?
Захарче?!
Наистина мразя тази дума.
Пусни пистолета, и да ти виждам ръцете.
Само да мръднеш, и ще получиш дупката в черепа за която си говорехме.
Пусни го.
Ритни го настрани.
Добро момче.
Мислех, че сме партньори? - Вече си имам.
Сакатият?
Значи всичко беше...
Свръхразработена схема, безмилостно осъществена...
от силно мотивирани, интелигиентни личности...
с нюх към драматургия?
Казва се "драматизъм".
Правилно, Алфред.
Две седмици ме държа в тоя шибан апартамент.
Чакайки да убиеш този който искаше да убие мен.
Защо? - Всички обичаме добро представление.
Приклещени плъхове в клетка, избиващи се взаимно за наше удоволствие.
Значи не си ме харесвала?
Аз? Не.
Да са ти казвали някога,
че си двулична, коварна...
манипулативна, безчувствена малка кучка?
Нямаш си представа колко.
Ани, скъпа... А замисляла ли си се...
Не.
Знам, че искаше да го запазим, но имаме по-важни дела.
Взех му документите. Дай ми пистолета му.
Стой и предай.
Боже...
Ще ми докараш инфаркт.
Подранил си.
Дай ми пистолета.
Какво направи с Винсент?
Какво ще правиш с тях?
Да ги хвърлим в реката?
Не...
Дойде ми друга идея. Ела да ми помогнеш.
След такова падане...
"...няма да ми мигне окото, ако се катурна по стълбите."
От любопитно по-любопитно.
Сбогом, отговорнико.
Готово е, г-н Франклин.
И двамата. - Много добре.
А за услугата с учителя?
Задължена съм ви.
Забавлява ли се, миличка?
Беше като да ядеш сладолед.
Сакатия свърши чудесна работа.
Кафене "Последна станция"... - Той е просто вестоносец!
Има своите ползи.
Успях ли да ви впечатля, г-н Франклин?
Определено.
Много добре. Значи мога да разчитам на бизнеса ви?
Нямам особен избор.
Погрижихте се за конкуренцията.
А от къде да знам че няма да ме изиграете? Изглежда, че сте много добър в това.
Така е, но не забравяйте, че обичам лоялност, която мога да купя.
А вие сте уникална. Неповторима.
Доказахте полезността си.
И така...
Това е началото на красива връзка?
Определено.
Хубава вечер. - Хубава вечер.
Влак 404. Чудесно.
Какво искате?
В живота има две неща, за които човек не е готов.
Близнаци.
Я виж ти...
Жив е.
Съжалявам, г-н Франклин. Светлината пречи ли ви?
Къде съм?
Харесва ли ви как подредих?
Имаше нужда от женска ръка.
Как подяволите успяхте да... - Погледнете в огледалото, г-н Франклин.
Или да ви наричаме...
Клинтън?
Роза под всяко друго име.
Спуснахте се надолу по заешката дупка, далеч отвъд всяка надежда или причина.
Отмит в река от сълзи.
Вие сте безумно луда!
"Не можем нищо да направим за това", каза котката.
Тук всички сме луди. Аз съм луда, вие сте луд...
Чели ли сте я? - Любимата ни книжка.
Туидълдум и туидълди.
Мама ни я четеше всяка вечер. - Знаем я цялата на изуст.
Ако ни дадете страница и ред... - Ще ви ги изрицитираме.
Разбрахме, че е наследствено.
Като цвета на очите. - Или импулс за убиване.
Кръвта вода не става.
Искате ли да чуете една история, г-н Франклин?
Настанихте ли се удобно?
Тогава да започваме.
Преди много време, на място подобно на това...
По-скоро досущ като това...
Живяла млада дама на име Клои Мериуедър.
Тази Клои Мериуедър имаше особени желания.
Търсеше си нещо вълнуващо.
И една нощ, в заведение хитро наречено "Всичко е възможно"...
Клои се поддала на чара на някой си Клинтън Шарп,
дребен престъпник с големи амбиции...
който я омаял с празни приказки и алкохол...
А той самия бил нащрек.
Разпалена връзка, от която ти омекват петите.
За известно време, нямало и следа от Клои Мериуедър.
Докато година по-късно, тя се появила отново.
Била вече порасла, като всички малки момичета.
Сервирала напитки денем, а танцувала нощем.
Но Клои си имала тайна, за която никой друг не знаел.
Имала си две малки момиченца вкъщи.
Близначки.
Резултат от бурната и връзка с г-н Шарп.
Тате.
Но Клои Мериуедър знаеше, че не трябва да намесва Клинтън в живота им.
Защото беше станала свидетел на тъмната му страна.
Убиецът в него.
Държала ги скрити от Клинтън и от останалия свят.
Забавни били тези времена...
Защото светът е жесток, и безмилостно се смее в лицата ни.
В една тъмна, мрачна нощ...
Клои Мериуедър видяла нещо, което не трябвало да вижда.
Как Клинтън Шарп провежда бизнес.
И така в тази тъмна, мрачна нощ, Клои Мериуедър побягнала.
Но не минало много време, преди Клинтън Шарп да дойде,
с туба бензин и запалка.
Според слуховете, обичал да си подсвирква докато работи.
Но Клои Мериуедър била боец.
Свирепа нощна котка, която не се давала лесно.
Клои спасила дъщерите си, но не успяла да спаси себе си.
И тъй се озовахме на улицата...
Оставени на милостта и грижите в сиропиталището "Св. Екатерина".
Право в отворените любопитни ръце на учителите и възпитателите там.
Там се научихме да затваряме очи, и да си хапем езиците...
Да си внушаваме, че сме на по-добро място, когато светлините угаснат.
И когато поотраснахме, избягахме надалеч...
С надеждата да оцелеем сред дивотията.
Докато един ден попаднахме на накуцващия чистач...
Клинтън Шарп.
В цялата си саката слава.
Това познато свирукане, което ни преследваше през целия ни живот.
И от тогава те наблюдавахме, тате, докато разберем малката ти тайна.
Господин Франклин, върховен злодеянин.
Легендарните черни куфарчета, мистериозните гласови съобщения.
Изгубеното изкуство на мистичността.
Какво има вътре? - Номер на шкафче.
Този г-н Франклин е нещо специално, а?
Кой казва, че мистичността е изгубено изкуство?
Оставихме те да ни наблюдаваш тате, докато ние правехме същото.
Следвахме плана си стъпка по стъпка,
чакайки подходящия момент да затворим капана.
Ние дърпахме конците, а ти танцуваше.
Знаехме точно какво ще привлече вниманието ти.
Както и че не би устоял да чуеш нашата изповед.
Нуждая се от мъничко дарение, г-н Найджъл Илинг.
Г-н Франклин, трябва да призная, бях много лошо момиче.
Да се срещнем в параклиса "Св. Екатерина". - Достатъчно безопасно място.
Искам поръчките ви, връзките ви, всичко.
Страхувам се, че нямаш късмет.
Има и други заинтересовани, които биха решили проблемите ми.
Аз съм по-добра.
Силно се съмнявам.
Мъже... с вашите лъскави костюми и помпозни прически.
Толкова сте предвидими.
До там че чак сте небрежни. - Да.
А аз?
Аз съм скритото ножче в жартиерите.
Стилетът на стилетите...
Аз съм изненадата, която не очаквате.
Кой казва, че мистичността е изгубено изкуство?
Кой би помислил, че сме момичета на татко.
И тъй на ръба на нашето отмъщение, въздаващи върховна справедливост...
Вие сте мои дъщери.
Само по кръв. Не се привързвай много.
Трябва да отмъстим за мама.
Кажи ни тате, запознат ли си с лоботомиите?
Малко грубичко в днешни дни, но подходящо в случая, не мислиш ли?
Моля ви, момичета. Ще направя всичко.
Моля ви, не и това!
В името на майка ви, като ваш баща ви умолявам!
О не, твърде късно е за това!
Тихо, тате, не се съпротивлявай.
"Дойде време..." каза моржът...
"да поговорим за неща, като:"
"обуща, червен восък, параходи,"
"...за зеле и царе."
Око за око...
Тате.
Превратът бе за теб, драга сестро.
Последния пирон в ковчега.
Изпратете г-н Франклин в Страната на чудесата.
Лека нощ, тате.
Перфектно.
Превод и субтитри: Astralify