Само новини. 24 часа. Това е "1010 УИНС"
Добро утро. Тази сутрин навън беше 16 градуса в 6,00 часа...
Спи, скъпа.
Само новини. 24 часа. Това е "1010 УИНС"
Добро утро. Тази сутрин навън беше 19 градуса в 6 часа,
в сряда, 24 август.
Само новини. 24 часа. Това е "1010 УИНС"
Добро утро. Тази сутрин навън беше 22 градуса в 6 часа,
в четвъртък, 25 Август.
Ето какви са новините.
Пожар изпепели седем къщи...
Двама членове от американския олимпийски плувен отбор
са задържани в Бразилия
вятър с дъжд и гръмотевични бури на няколко места.
От днес Клинтън започва нова кампания.
Нюйоркската полиция все още не е разкрила мотива за убийството
имигранти, но в деня на изборите...
Дани. Гайди, гайди, гайди...
Дани? - Буден съм цяла нощ.
Аха! Почти 7:00 е.
Днес на обяд имам оглед. - Да.
Някога изобщо държал ли си я? - Добро утро.
Здравей, хлапе. - Защо ми е книжка, ако нямам кола?
Училището започва следващата седмица, нали?
Приложението на Сиракуза. Ранното приемане приключи.
Говорих с Крис Симпсън да го разгледа.
Повечето ми приятели отиват в Щатския.
Какво? Дани... Ти толкова се труди за това.
Това е следващата ти задача.
"Властелинът на досиетата".
До коя глава си стигнал? - До средата на 5-та.
Където почти убиват онова хлапе?
Знаеш, че няма да се справя сам. - Дотук успя, хлапе.
Не искаш ли да напишеш и доклада за книгата?
Двойката мисли, че с 350,000 си купува ключовете на мечтания дом.
Да. - Искат да им го покажа в полунощ.
Полунощ ли? - Да.
А училището, което видяхме вчера. Да, частно е, но си струва.
Виждала ли си тези суми за обучението?
И те не включват стая и храна.
Какво?
Ще намерим начин, както винаги.
Трябва да стане. - Добре. Значи, в сряда?
Освен ако не е написано върху лист хартия, която да се предаде...
Слушам. Слушам. - Не, не слушаш! Не слушаш...
Няма да забравя този поглед.
Ще опитам.
Обичам те. - И аз точно като теб.
Здравей. - Здрасти.
Моля, внимавайте на пролуките между вагоните.
Тръгване от Теритаун.
18 бона на година?
18 бона на година? Скъпа, това не е университет, а предучилищна група.
Какво е сега? - "Брулени хълмове".
Шарлот Бронте. - Емили.
Емили. - Няма да забравя това лице.
Мисля, че веднъж разменихме погледи и беше... бум, разбираш ли?
Синът ми иска да се оттегля.
Но не знам. Може би. Дните са еднообразни.
Започвам да го чувствам като броене.
Сутрин насам, вечер натам.
Докато един ден свърши.
Кое? - Животът.
Добре, до следващия път. - Пази се.
БЕЗ ПОСЛЕДНА СПИРКА
Баща ми умря на 43.
Остави мен, майка ми и братята ми с планина от дългове.
Дойдох тук от Ирландия без нищо.
Осигурих добър живот за себе си и семейството си,
това е причината да правя това, което правя.
Да защитавам млади семейства, като вашето.
Ето какво ще ви кажа. Жена ми, Карън и аз,
работихме здраво и правихме каквото е нужно.
401,000 долара, инвестиции, парите за образованието на сина ни,
през 2008 загубихме всичко. Дължахме за втората ипотека.
Ликвидирахме нашите активи, отрязахме всяко парче мазнина
докато банките на Уолстрийт забогатяваха.
Но единственото, което не отрязахме, бе нашата застраховка живот.
На висока скорост. Но те познавам твърде добре.
20 може дори да не стигнат.
Джени, би ли извадила полицата на Джаред Карлсън за дългосрочни грижи?
Разбира се. - Ще видя и ще ти се обадя после.
Алекс Мърфи се обади да потвърди за питие при Пати О'Брайън на 44-та.
Благодаря ти.
Винаги можете да се свържете с "Уебър и Финч". Да...
Здравей, Майк. Може ли за секунда? - Разбира се.
В моя кабинет. - Слушай, Джон, трябва да...
10 години... И просто така.
Обезщетението ти.
Заменя се финансовото изплащане с продължаване на медицинските грижи.
Застраховка ли ми даваш, Франк?
Застраховка за семейството ти. Безработицата трябва да се субсидира.
Карън и аз нямаме нищо.
Звъни в "Човешки ресурси", ако имаш някакви въпроси.
Имам две ипотеки. Синът ми отива в колеж.
Остават ми 5 години до пенсия.
На 60 години съм, Франк.
Нищо лично, Майк.
Заплатата ти, пакетът обезщетения, идва ни твърде много.
Работиш здраво, спазваш правилата, ти си войник и не го заслужаваш.
Но истината е, че понякога войниците стават жертва.
Здравей. - Здрасти, скъпи. Как върви денят ти?
Добре. Какво има, скъпа?
Не искам да те притеснявам, но... Днес ходи ли до банката?
Не, мислех си да изчакаме.
Да, до тази седмица, нали се разбрахме?
Дани трябва да се запише за учебните занятия.
Ако не ни удължат ипотеката, никоя проверка няма да мине.
Изпратих таксата за обучение тази сутрин.
Всичко наред ли е?
Да, просто съм захванал нещо. Нали знаеш, все старото.
Добре, скъпи. До довечера. - Да. Чао.
Извинявай, че закъснях. - А, ето те. Здравей.
Как си? Откога си тук?
Откакто охраната ме придружи до изхода.
Наздраве. - О, не.
Хей, още две за него.
А как го прие Карън?
Не си й казал?
И какво да й кажа? - Не знам, човече.
"Един задник с костюм ме уволни".
Тя не знае колко е зле.
Нямаме нищо зад гърба си.
10 години. Градиш дом, живот, кариера.
Докато един ден те изхвърлят.
"Беше добра игра. Благодаря ви. Наслаждавай се на живота."
Ако искаш да докажеш, че си добър, погрижи се за семейството си.
Това е важното. - Да, да.
Заради тях се отказа от работата си. Не го забравяй.
7 години бяхме партньори и ти винаги си ми пазил гърба.
Остави поне веднъж някой да помогне на теб.
Или може да свършиш като мен. На 45, разведен.
Децата ми ме мразят в червата. - Де да бях на 45 отново.
Хубаво е, че се измъкна. Ченгетата вече не са ченгета.
Забъркват се с политици, правят услуги и избират страна.
Сержант Хоторн? - Капитан Хоторн.
Какво? - Да, вече е капитан.
Хора като теб и мен, Майк, бачкат здраво,
постъпват правилно, но това няма значение.
Служител в градоустройството извърши самоубийство,
след като прокурорът поиска възстановяване на разследването.
След бурните обвинения за незаконни плащания за одобрение...
Корумпиран свят, приятелю., Не е хубаво да си малкият човек.
Идва насам.
Започва се! - Майкъл.
Дейвид. - Мина време.
Да. Капитан Дейвид, поздравления.
Прекарвам повече време в кметството, отколкото да работя.
Върви заедно с нашивките. - Да, да.
Ти още ли продаваш застраховки? - Да.
Извинете, че ви прекъснах. - Няма нищо.
Лейтенант, може ли дума насаме? - Капитане, имах 12-часова смяна.
Не може ли да почака? - Разбира се.
Радвам се, че те видях, Майк. - Аз също, Дейвид.
Внимавай с този. - Да, разбира се.
Шибаняк.
Чуй ме. Майкъл, когото познавам не крие нищо от жена си,
и не е толкова горд, за да поиска помощ от приятел.
Ще се оправя. - Сега говори ирландската ти гордост.
Ти я познаваш. - Трябва да взема детето.
Ти не трябва ли да хващаш влака?
Да. Джим, колко е сметката? - Не, не, остави на мен.
Обещай, че щом се прибереш, ще кажеш на Карън.
Какво, затова ли черпиш най-после? - Какво казват старите ирландци?
Ако искаш да разбереш какво мисли Бог за парите, виж на кого ги дава.
Виж на кого ги дава. Да. Ще тръгвам. Джим, до скоро.
Повикване за 18:25 от Хъдсън север до Пъкипсий.
Извинете. Благодаря. - Да видя багажа ви, сър?
Мадам, оттук, моля.
Можеш ли да повярваш? Проверка на багажа в час пик.
Пристъпете напред, г-жо. Сър.
Ако нещо тиктака, пропусни го.
Напред, сър. Отворете. - Няма да успея.
Майк, не искаш ли да ми продадеш застраховка, преди да получа инфаркт?
Сър, чантата ви, моля. Благодаря ви.
Ако забележите съмнителен или изоставен багаж,
молим да се обадите на 911... - Хей, гледай къде вървиш!
Безопасността е обща отговорност. Видите ли нещо, обадете се.
Искам го.
Пазете се от вратите.
Телефонът ми.
Мамка му.
Виж, човече, вече съм във влака.
Ако изобщо се случи, ще е довечера. И без повече извинения.
Здрасти, Уолт. - Назоваваш ме по име?
Какво? - Онази жена там те зяпа,
сякаш знае нещо, което ние не знаем.
Никого не виждам.
Всичко наред ли е? - Да, да. Да отидем в другия вагон?
Не, ще пусна една вода. Простата ми е колкото главата ти.
Виж, Мани, казвам ти,
кабелите са си добре, но няма захранване.
Ще ги оправим, когато пристигнем. - А ако опитаме това?
Боже, Джими, стига де. - Нищо не съм направил.
Хей, Теритаун, таблото е извън строя.
Седни напред, докато можеш.
Изглеждаш изхабен, Сам. - Да, 32 години.
Ако влакът не ме убие, хората ще го направят.
На мен ли го казваш.
Направи го за мен. - Стига, не искам...
Вземи чантата. - Стига. Махай се.
Ето защо не се омъжих.
Просто... Боже.
Джей Пи Морган и "Чейс" са над всичко. Отвори си очите!
Казах ти да купуваш тихо, нали? Какво?
Ти сериозно ли?
Питах те, ти сериозно ли? Това е костюм "Гивс & Хоукс".
Това говори ли ти нещо? Разбира се, че не.
Да. Ако е събирач, отърви се от него.
Махни го, хвърли го на боклука. Намери някой, който може да търгува.
Това ще ми донесе доста пари.
Хванах голяма риба. Казах му, "Нямаш ли костюм, не влизаш".
Билети, моля. Да видя билетите. Много ви благодаря.
Благодаря ви. Билетът ви, млада госпожице?
Ако си купувате билет във влака, трябва да ви наложа глоба.
Гадно е, знам. Не питайте. Бюрокрация.
Всички, билетите вън. Много ти благодаря, Гордън.
Свали си краката от седалката, скъпа. Имаш ли билет?
Срамота, мамка му. Млъквай. Знам, че ме разбираш.
Колко години вече го правиш? - Може ли?
Имам предвид евтиният ти парфюм.
Билетите, момчета. Благодаря ви.
Хайде, хайде. Чао.
Хайде, давай. Изпрати ги.
В момента гледам цифрите.
Пристигане на 68-ма спирка.
Тръгваме от 68-ма спирка.
Следваща, 86-та спирка.
"За четири години прочете всяка една моя книга.
Тази е последната.
Нямаше да успея без теб" Дани
Стайнбек, а?
Някои казват, че най-добрата му работа е писмото до сина му.
Книгата ви. - Да, вярно.
Моля за извинение.
Благодаря ви.
За пръв път съм на обществен транспорт.
Еклектично е.
А вие? - Всеки ден от 10 години.
10 години? Сигурно познавате всички тук.
Редовните работници, предполагам. Лицата са най-вече.
Извинете, срещали ли сме се? - Не. Аз съм Джоана.
Майкъл. - Майкъл.
Колко време има между спирките? Четири минути?
Да, горе-долу.
Четири минути. Влизат-излизат. Влизат-излизат.
Такова разнообразие.
Отегчавам ви, нали? - Не.
Така е. Просто искате да си четете.
Аз съм женен.
О, аз също.
Извинете. - Проучвам човешкото поведение.
Риск на професията. - Да си женен?
Не, да отегчаваш хората.
Аз съм майстор на разговора.
Значи, във вашата работа, вие сядате
и започвате разговор. После какво?
Добре, да речем, че в този вагон има 100 човека.
Има 16 типа личности, както е определено от психологията.
От което мога да предположа,
че тук има по 6 човека от всеки тип, с различна степен на реакция
във всяка определена ситуация.
Моята работа е да отговоря на един основен въпрос.
Който е? - От кой тип сте вие?
Аз ли? Май трябва да питате жена ми.
Да направим един експеримент. - Експеримент?
Не боли. Просто един хипотетичен въпрос.
Добре.
Ами, ако ви помоля да направите нещо малко?
Нещо, за което вие сте уникално квалифициран.
Нещо, което за вас е безсмислено,
но може да се отрази на един определен човек в този влак.
Бихте ли го направил? - Бих искал да знам какво е.
Има ли значение? - Мисля, че има.
Никога няма да разберете последствията от стореното.
Тогава, защо ми е да го правя?
Защото може да има награда.
Е, каква е тя?
В тоалетната на вагон 2,
може да има един пакет. Скрит е
и вътре в него има $25,000.
Тези пари са ваши, плюс още 75,000 в кеш,
ако направите това малко нещо.
Не разбирам.
На един човек не му е мястото на този влак.
Вие просто трябва да откриете кой е той. Това е.
Човекът носи чанта. Не знаем как изглежда.
Но вътре в нея има нещо, което е откраднал.
Този човек отговаря на името Прин.
Това не е истинското му име.
Пътува с този влак до Колд Спринг.
Открийте го, намерете чантата,
и тези $100,000 са ваши.
Не слизайте от влака, докато не намерите чантата.
Не казвайте на никого за това. - Чакайте малко.
Просто е. - Мислех, че е само хипотетично.
Това е просто нещо дребно. Едва ли ще е трудно за бивше ченге.
Чакайте. Откъде знаете?
Тук слизам. - Бяхте сериозна, нали?
Имате време до следващата спирка да решите.
Вие от кой вид сте?
Какво?
Майтапиш се.
Билети, някой?
Извинете. - Сигурно искаш да минеш, приятел.
Тук няма ток. - Всъщност, надявах се на помощ.
Търся някой. Един приятел.
Добре. - Той отива в Колд Спрингс,
и се чудех дали няма начин да проследите,
кой се качва и слиза от влака.
Да, схващам. Искате да направя разузнаване.
Нямах това предвид. - Пич, има си билети и зони.
Когато си купят билет за определена станция,
дупча зоната и я слагам отгоре на седалката. Бум.
А дали пътуват само днес или...
Казахте, че търсите приятел? - Да.
Не знаете ли как изглежда? Задавате ми въпроси
за пътниците, за протокола?
Знам, глупаво е. Говорили сме само онлайн.
Каза, че ще бъде тук. Живее в Колд Спринг.
Имате онлайн среща?
Във влака?
Не мога да ти помогна, приятел. Никой не може.
Добре. - Дай го по-леко. Успех.
Пристигаме на 110-та спирка.
Вие ли се Майкъл? Майкъл Макколи?
Да. - Намерихте ли каквото търсите?
Моля?
Е, работим ли по въпроса?
Не. Не мога.
Да, така смятаха, че ще кажете.
Чакайте малко. Какво е това? - Предупреждение.
В случай, че още не сте го разбрал, наблюдаваме ви.
Потегляне от 110-та станция.
Следваща спирка 125-та.
Тони, може ли телефона ти? - Какво?
Телефонът ти. Моят го откраднаха. Трябва да се обадя.
Спешно е. Моля те.
Да, добре. Но няма обхват до 125-та.
Понякога има отзад, ако си късметлия. - Благодаря ти, Тони.
Не излизай от играта ми.
Разбра ли коя е тя?
Жената, която видяхме по-рано. Която те оглеждаше.
Мислех, че си отишъл да я търсиш.
Хей, не те съдя.
Може ли да взема спортните страници?
Да, ето. - Благодаря.
Янките играят на Сокс. - Какво?
Пет победи до успеха. Чувствам се уверен.
Знаеш ли, синът ми няма да ми позволи да гледам телевизия.
Казва, че е зле за кръвното. - "Обади се на полицията".
Все едно, ако Янките победят, това ще ми докара инфаркт.
Не знам защо се тревожи толкова.
Повече гледа мен, вместо да работи.
Да, това ми е отплатата за това,
че възпитах хлапето правилно.
Слушай, ще се отбия до бара, да взема бира.
Защо не дойдеш с мен? - Не мога.
Трябва да се обадя.
Хайде, Карън, вдигни.
Мобилният номер, който набрахте, е недостъпен.
23 управление. - Детектив Мърфи, моля.
Изчакайте, моля.
Не е тук. Да ви прехвърля ли на гласовата му поща?
Мобилният му, моля ви. Спешно е. Аз съм му приятел.
Мърф, Майкъл е. Слушай, аз съм на влака преди Харлем.
Не знам какво става, по дяволите.
Една жена дойде от нищото.
Поиска от мен да намеря пътник с някаква чанта.
Мърф, мисля, че...
Просто прати хора у дома и ми звънни на този номер.
Пристигаме на 125-та станция.
Ще се видим следващият път.
Тръгваме от 125-та станция.
Следваща спирка, "Янки Стадиум".
Мърф? Ало?
Ти прие офертата, Майкъл, а после наруши правилата.
Съжалявам, приятели. Спираме заради червен сигнал.
Трябва да потеглим след няколко минути.
Какво е това, по дяволите?
Погледни навън. Ъгълът на МЛК и "Лексингтън". Бързо, сега.
Югоизточният ъгъл.
Какво искате от мен?
Искам да поемеш отговорност.
Всички ние страдаме от тежестта на избора.
Никой не те е принуждавал да вземеш парите.
Виждаш ли го?
Не можем да позволим приятелят ти да отиде в полицията.
Не съм му казал нищо. - И двамата знаем, че не е вярно.
Някой да повика помощ!
Господи. Какво направихте?
Ти го направи. Ти направи избор.
Намери Прин. Намери раницата.
Или ще има още последствия.
Видя ли какво стана? - Чуй ме. Слушай.
Не, ти слушай. Мога да те пипна винаги и навсякъде.
Жена ти Карън, синът ти Дани.
Докоснеш ли жена ми, сина ми, кълна се в Бог...
Поисках да направиш нещо малко.
Не усложнявай повече нещата.
Не ме карай да нараня някой, когото обичаш.
Чакай, чакай, чакай.
Всички случайни пътници имат бележка на задната страна на седалката.
Мога да разбера кои пътници са за Колд Спринг
Ето, че все пак имаме нещо. - Какво има в чантата?
Какво да правя с нея? - Виж в десния си джоб.
Знаеш ли какво е това? - GPS проследяващо устройство.
Очевидно времето ти като полицай не е било напразно.
Сложи това устройство в чантата и това е.
Станция "Добс Фери", след три спирки, пристига в 7:00ч.
И, Майкъл? - Какво?
Върни телефона на господина.
Знаете ли кой седи тук?
Извинете, този влак отива ли до Термил Ривър?
Да. - О, знаех си. Благодаря ви.
Пристигаме на "Янки Стадиум", приятели.
"Янки Стадиум".
Извинете, но го дочух по-рано.
Вие сте брокер, нали?
Мога ли да ви помогна с нещо?
Не съм ви виждал преди във влака.
Има си причина за това.
Пътувате по работа или...
Ами аз... Ние с жена ми се подготвяме да се оттеглим,
и си търсим нов брокер.
Работя за една от най-големите инвестиционни банки в света.
Чудесно. Точно това... - Не представляваме хора като вас.
Пътувате за Колд Спринг. Реших, че сте бил при клиент там.
Защо смятате, че отивам в Колд Спринг?
Не знам. - Какво има, човече?
Нека позная. Костюмът, обувките, часовникът.
Вероятно си работил в продажбите последните 20 години
и сега искаш да върнеш жената, с 3-седмично пътуване до Мауй.
Да.
Не, в един влак съм сред нищото. Не трябваше да напускам Голдман Сакс.
Хей, Голдман Сакс. От името на американската средна класа.
Да го духаш!
Извинявай, мамо. Продължавай.
Не, нищо не беше.
Дълъг ден, Шери? - Да.
Но ти си зает, все сновеш нагоре - надолу по пътеката.
Карън иска да правя повече упражнения.
Без значение дали е във влак или на пилатес.
Как е семейството? - Добре.
Дани отива в Сиракуза. - Еха. Сигурно се гордееш.
Да. Опитва се да реши: общежитие или апартамент,
общежитие или апартамент...
Извинете. Ехо?
Отивате в Колумбия, нали? От тениската.
Студент по фотография ли сте? Видях чантата за камера.
Не знам. Извинете ме.
Времена, а?
Извинете. Почакайте.
Пристигаме на "Добс Фери". - Хей.
Искам само да поговорим. Господи!
Какво правиш? Луд ли си?
Какво е това? - Нищо. Просто би ли... спри!
Фалшиви лични карти? - Не са мои, кълна се в Бог.
На моя приятел са, поиска да ги пренеса,
защото него може да го хванат.
Ченге ли си? - Не, не съм.
Но чуй, ако наистина му пукаше за теб,
нямаше да поиска от теб такова нещо.
Да, добре.
Тръгваме от "Добс Фери". Следваща спирка "Теритаун".
"Видяхте ли нещо подозрително?"
"Видите ли нещо, сигнализирайте!"
Сигурен ли си? - Може и да няма нищо.
Виж, те стояха заедно. Тримата.
Но на 125-та се разделиха, всеки в различен вагон.
Не знам, беше странно. - Мога да проверявам само чанти,
които са изоставени. - Знаеш, че пътувам всеки ден.
Както казах, може и да няма нищо,
но нали "видите ли нещо, кажете"?
Ще ми ги посочиш ли? - Да.
Онази жена там. Медицинската сестра.
Мъжът във втори вагон, афроамериканецът с китара.
Другият е в последния вагон. Всички отиват в Колд Спринг.
Извинете, г-жо. Правя рутинна проверка
и трябва да видя в чантата ви. - Защо?
Просто искам да проверя чантата ви. - Хей, какво правите?
Рутинна проверка. - Знам си правата. Оставете ме.
Трябва да проверя чантата ви, г-жо.
Защо мен? Наистина, защо мен? Защо моята чанта?
Притеснявате всички, г-жо. Моля ви, по-спокойно.
Сега, моля, отворете чантата.
Помолих ви учтиво, г-жо.
Просто си отворете чантата. - Аз съм сестра, стига.
Извинете, сър. - Аз помагам на хората. Не ги убивам.
Казах ви, г-жо, това е рутинна проверка.
Направете ми услуга, може ли? Отворете си чантата.
Отворете си чантата и си тръгвам.
Имам визуален контакт, но още не съм стигнал до никъде.
Трябва ми още време.
Кой си ти? - Успокойте се.
Защо ме следваш?
Заради теб ли претърсват пътниците?
Прин? - Какво каза?
Кой си ти? Какво знаеш?
Какво... Каквото и да мислиш, че правиш,
знаеш какво е добро за теб, откажи се.
Хей, добре ли си?
Да.
Видяхте ли? Боклук. Опита да ми открадне портфейла.
Този влак ме побърква.
Ало? Моля?
Кой е?
Добре.
Майк, за теб е. Някакъв казва, че е ченге.
Не изглеждаш добре. Всичко наред ли е?
Дай ми само минута.
Мърф. - Майк.
Изпрати ли някой вкъщи? - Местните. Пътуват натам.
Какво става, по дяволите?
Майк?
Жената, седнала срещу мен, се нарече Джоана.
Предложи ми 100 бона, за да намеря някой във влака.
Те искат чантата му. - 100 бона? Каква чанта?
Не знам. Звучи налудничаво.
Заплашиха Дани и Карън.
Убиха човек, Мърф, насред улицата.
Господи... Добре. Във влака ли си още?
Да. - Не прави нищо.
Ще се обадя на приятел в министерството по транспорта.
Открих го, Мърф. Нямах избор.
Какво си направил? - Дадоха ми GPS следач.
Сложих го на хлапе в края на 20-те, с черна, дебела чанта.
Има татуировка на змийска глава на врата.
Реагира на името Прин.
Прин? Ти взе ли парите, Майк?
Като детектив ли искаш помощта ми или като приятел?
Защото това са две много различни неща.
Какво не ми казваш, Мърф?
Преди две вечери,
мой приятел в 9-то имаше самоубийство в центъра,
служител от отдела за градоустройствено планиране.
Има го по всички новини.
Работата е там, че това хлапе беше замесено с много лоши хора.
Има свидетел, който е видял двама души
които хвърлят човек от прозореца на 35-я етаж.
Свидетелят се именува Прин. - Да, намерих го.
Някой на този влак ще го убие. Господи.
Имах сблъсък с този човек. Имам торба, пълна с пари.
Току-що загубих работата си.
Тя се опитва да ме натопи.
Добре, ето какво ще направиш. На следващата спирка...
Мърф? Ало? Мърф?
Приключи ли?
Хайде, човече, какво ти става?
Извинявай, Тони. Благодаря.
Супер. Благодаря ти, че ми изтощи батерията, задник.
Защо се срещаме със свидетел извън града?
Изглежда ми грешно.
20 минути.
На мястото сме с агент Фостър.
Дано свидетелят да слезе от влака.
Всичко наред ли е?
Виж какво направи, Майкъл. Още един мъртъв пътник.
Този човек беше федерален агент. - Да, но не е Прин.
Маркира грешният човек. - Вие го убихте.
И чия е вината за това? - Не съм се съгласявал на това.
Това го кажи на себе си. Знам, че си добър човек,
но една част от теб го искаше.
Част от теб е способна да осъди непознат на такава участ.
Спирам с игричките.
Номерът, с който се опитвате да се...
Мамка му. - ...свържете, е недостъпен.
Искам да говоря с жена си. - Остани с мен, Майкъл.
Още имаш работа за вършене. - Няма да свърша нищо,
докато не се убедя, че жена ми и сина ми са добре.
Те тъкмо излизат от къщата.
Мамо, хайде. Ще закъснеем.
Дани, виждал ли си пръстена ми?
Кълна се, че го оставих на шкафчето в банята.
Попита ли тате? - Не вдига, както обикновено.
Мамо, кой е това?
Дани, влизай в колата. Заключи вратата.
Мога ли да ви помогна?
Вие ли сте Карън Макколи? - Да.
Тук съм заради съпруга ви.
Извинете. Познавам ли...
Имаш хубаво семейство, Майкъл.
Пристигаме в Теритаун.
Полицията пътува натам. Ако хората ти опитат нещо...
Пътуваха, Майкъл. Пътуваха.
Докато ти не привлече твърде много внимание върху себе си.
Какво? - Погледни навън.
Някой е докладвал за опасен човек във влака.
А в момента ти стоиш над труп. Сам си направи сметката.
Какво искаш да направя? - Не напускай влака и да не те хващат.
Правя това от много време. Казвам ви, той е редовен.
Не мисля, че е опасен. - Казал е, че търси някого тук, нали?
Дрънкаше някакви глупости за подозрителни чанти,
а после се сби.
Извинете за забавянето, приятели. Тръгваме много скоро.
Вагони 1 и 2 са чисти. Обади се на капитана.
2 и 3 са чисти. 3 и 4 са чисти.
Вагони 5 и 6 са чисти.
Не, няма го тук. Добре. Приключвайте, момчета.
Това беше впечатляващо, Майкъл. Почти реших, че ще изпуснеш влака.
Искам да говоря с жена ми и сина ми. Искам да знам, че са в безопасност.
Има още две спирки до Колд Спринг.
Станция "Гарисън" е последният ти шанс, ако искаш някога да говориш с тях.
Трябва ми още време. Или не мога да продължа.
Доказал си се като способен? Сега го използвай.
Мани, климатикът спря. Ще проверя таблото в трети.
Разбрано. - Извинете, тук сякаш е 90 градуса.
Да, работи по това, г-жо. Работим по това.
Теритаун. Мислех, че си слязъл. - Сам.
Ти си шибан късметлия.
Баща ми казва, че се отплаща да имаш нови приятели.
Искаш ли пак да отидеш? - Да.
Дами и господа, сигурно сте забелязали,
че загубихме климатизацията във всички вагони, освен последния.
Ако искате да се преместите, помнете кое е мястото ви. Благодаря.
Дами и господа, сигурно сте забелязали,
че навлязохме в седмия кръг на ада. По дяволите.
Ще е адско пътуване до Колд Спринг.
Добре. Два чифта. Дами и четворки.
Тони, ще ме включиш ли? - Имаш пари за губене, приятел.
Сядай тук, Майк.
Залагам сто.
Добре, Тексас Холд'ем. Става ли? - Разбира се.
Добре. Господа.
Хвърлете един поглед.
Всичко наред ли е, приятел? - Не искаш да знаеш.
Трябваше да слезеш преди две спирки. - От 10 години пътувам с този влак.
Поне веднъж искам да видя края на линията.
Защо? - Ами ти, приятел?
Какво аз? - Преди не съм те виждал тук.
Ами, и аз не съм те виждал.
Ти не си от редовните. - Какво значение има за теб?
Добре.
Мисля, че приятелят ти има проблем с мен.
Спокойно. - Просто си говорим. Това е.
Е, ако имаш да казваш нещо,
защо не го кажеш?
Просто ми хрумна, че повечето от нас пътуват тук всеки ден.
Кимаме си. Поздравяваме се.
Но, доколко наистина се познаваме един друг?
Ами ти, Майк? Какво знаем за теб?
Да, вярно. Днес ме уволниха.
Да. Нямам смелост да кажа на жена ми.
Така е. Трябва да се прибера, да погледна сина си в очите.
Какво да им кажа? "Не съм този, за когото ме мислите"?
Какъв баща съм? Какъв съпруг съм?
На 60 години съм. Какви възможности имам?
Това беше изключително откровено. - А аз мислех моя живот за скапан.
Ще играем или какво? - Да, вярно.
Отказвам се.
Та, по-рано днес чух нещо,
един хипотетичен въпрос. - Какъв беше той?
Ако някой поиска от вас да направите нещо малко,
нещо незначително за вас,
но би се отразило на друг пътник във влака?
Бихте ли го направили?
Не знам. Каква ще ми е ползата? - $100,000.
Абсолютно. - Дори не знаеш какво е.
Стига, няма значение.
И какво е това малко нещо?
Пътник, който не се вписва в този влак.
Носи чанта, но не знаеш как изглежда.
Само трябва да го намериш, преди да слезе от влака.
И това ли е? Не е много, Майк. - На мен ли го казваш?
Какво става, когато го откриеш?
Умира. Хипотетично.
Ти какво би направил, Майк?
Бих събрал всички хора от влака в един вагон,
и бих приложил точно този сценарий.
Не, имам предвид, ще вземеш ли парите?
Знаеш ли, вече го направих.
Виждаш ли, преброих пет. - Пет какво?
Петима души не се вписват тук.
Пет човека на този влак никога не сме виждали преди.
Онази жена там.
Младото момиче с розовата коса до прозореца.
Г-н "Голдмън Сакс".
Моят приятел с китарата.
И ти.
Аз съм Джаксън.
Знаеш ли, какво бих направил? - Кажи ми.
Щях да прибера 100-те бона,
щях да намеря човека,
и да му кажа да хване друг влак.
Добре.
Залагам всичко. - Чакай, чакай.
Наистина? Добре.
Ти така и не отговори на въпроса.
Кой въпрос? - Какво правиш на този влак?
Може би съм като теб.
Искам да видя края на трасето. - Чакай. Извини ме.
Плащам.
Това е месечен пропуск. Ти си редовен пътник.
Да. И имам Фул хаус.
Ти какво имаш? - Аз бях дотук.
Съжалявам.
Ами, ако аз съм човекът, за когото говореше?
Ти ли си? - Ако бях?
Някой те иска мъртъв.
Мога да ти помогна, но трябва да знам какво знаеш,
защо отиваш в Колд Спринг, какво има в калъфа.
Това е просто китара. - Отвори го.
Искаш да ми помогнеш? Защо да ти вярвам?
Отвори калъфа.
И какво правим сега?
Ти и аз отиваме във вагон едно и ще се барикадираме вътре.
И какво? Ще намериш убиеца и ще го отстраниш сам?
Ще опитам.
Очевидно аз не съм Прин.
Но изглежда вече си го разбрал.
Това е китара за левичар. - Това какво общо има?
Хей, човече, добре ли си?
Пистолетът ти е в дясната ръка. - Брей, мамка му.
Ясно защо те е избрала.
Останаха четирима пътници. Кой от тях е?
Не знам.
Ще изгубиш всичко и не знаеш?
Ти уби агента. - Не, ти беше.
Колко ти плаща, за да убиеш пътника?
Същото като на теб, предполагам.
Но не винаги става така, нали?
Без значение колко ти плащат, ти винаги дължиш повече.
Кой е Прин, Майкъл? Кажи ми.
Не.
Нямаш представа срещу кого се изправяш.
А ти? - Да, Майкъл. Имам.
Пусни го. - Спокойно.
Обърни се.
Кой е Прин?
Не знам. - Лъжеш.
Не бъди глупав. Спри.
Не и докато Прин не умре.
Не мога да ти позволя да го направиш.
Времето ти изтече. Кой е Прин?
Няма значение. Твоят човек е мъртъв.
Оръжието в теб ли е?
Вземи го, Майкъл. Вземи оръжието.
Убий Прин, върни чантата и семейството ти ще живее.
Няма да го направя. - Няма два начина.
Можеш да спасиш или свидетеля или семейството си.
Знаеш кой е Прин, нали?
Време е да довършиш започнатото.
Пристигаме на "Гарисън".
Майк, какво стана с онзи с китарата?
Той слезе.
Дано този път не закусваш в леглото.
Няма начин.
Следваща спирка, Колд Спринг.
Влакът тръгва за Колд Спринг.
Остана само ти. - Какво?
Защо отиваш в Колд Спринг?
Не е твоя работа.
Какво има в чантата? - Господи.
Какъв ти е проблемът с моята чанта? Иисусе.
Прин? - Какво правиш? Пусни ме.
Опитвам се да ти помогна. - Наистина, направете нещо.
Чие е това? - Какъв ти е проблемът?
Майк, остави жената. - Не схващаш, нали? Иска те мъртва.
Свидетел си на убийство. Имаш нещо, което тя иска,
нещо, за което е готова да убива. - Майк, пусни я. Пусни я.
Дай ми телефона си. - Майк, стига.
Не мърдайте. Не мърдайте. Стойте си по местата.
Моля те, дай ми телефона си.
Виж, не знам какъв ти е проблемът,
но аз не съм този, когото търсиш.
Приятелят ми и аз имахме голяма кавга,
защото не бях сигурна за нас и...
Така че, щом свърших смяната си, просто не исках да се прибера.
Прости ми. Вземи го. Вземи го.
Съжалявам.
Те ще убият семейството ми.
Тук не остана никой.
Шест пътника. Шест билета.
Шестима отиват в Колд Спринг.
Освен... Един слезе на "Гарисън".
"Голдмън Сакс". Той... Той беше на пътеката.
Чао-чао. - Сменил е седалките.
Прин.
Хестър Прин. "Писмото на Скарлет". Разбира се.
Вие сте си купила билет до Колд Спринг.
Край на линията. Колд Спринг наближава.
Готово ли е? Готово ли е? - Няма да го направя.
Мислех, че съм те убедила. Наистина.
Мани? - След всичко това,
ще предпочетеш живота на непознат, пред този на семейството ти?
Сигурно се мислиш за герой.
Няма да го направя. Няма. Няма да го направя.
Мани, Мани, имаме ситуация със заложници.
Обаждам се на диспечера.
Последен шанс, Майкъл. Направи го. - Не.
Прин има доказателства за конспирация. - Това няма значение.
Хората, за които работя ще направят всичко, за да се защитят.
Какво? - Това са могъщи хора.
Те ще направят, каквото е нужно. - Те? Кои? За кого говориш?
Ще убият теб, семейството ти и всеки на онзи влак. Разбираш ли?
Кои са те? - Ти направи своя избор.
Джоана, за кого работиш? - Сега всички ще умрат.
Ало...
Диспечерът звъни на полицията.
Спрете влака. - Разбрано.
Ако искаш да живееш, спри проклетия влак веднага.
Дръпни спирачката. Веднага!
Добре. Всички, дръжте се.
Благодаря.
Влакът е на по-малко от минута. - Шерифите са готови.
Ще вземем показанията в секретната квартира. Без издънки.
Защо не спира? - Не знам.
Сам, кълна се, нямам нищо общо с това.
Мани! - О, това не е на добре. Боже.
Помогнете ми да я отворя. Заяла е. Хайде.
Машинистът е мъртъв. Вратата на кабината е заяла.
Нямам достъп до контролния панел.
Диспечер, приемате ли? Спирачките не работят.
Няма как да спрем влака.
Какво? - Ще трябва да разчистим релсите.
Разбрано. - Диспечерът разчиства релсите.
Какво? - Има завой, точно преди Бийкън.
Ако влезем със 120 км/ч, със сигурност ще дерайлираме.
Всички са в последния вагон.
Можем ли да го отделим? - Трябва да опитаме. Хайде.
Трябва да откачим връзките.
Има предпазен фиксатор на съединителя.
Може да бъде освободен само отдолу, под вагона.
Някой ще трябва да издърпа колчето,
и един от нас ще трябва да слезе и да освободи заключването.
Не. Няма да сляза долу. - Това е отвън...
Не ми пука. Стига, няма да сляза. - Отвън и надолу по стълбата.
Аз ще го направя. - Да, ти го направи.
Ти отиди да кажеш на пътниците да се хванат за нещо.
Отивам.
Имаме около две минути. Накарай ги да броят.
Спокойно, нали? Останете спокойни.
Напълно спокойни. - Защо?
Нямам време да спорим, г-жо. Седнете и се дръжте за седалките.
Всички долу. Сядай! - Че аз съм седнал.
Веригата се е закачила.
Трябва ти някакъв инструмент. Ще взема брадвата.
Между влака и хората, винаги бих избрал влака.
Да, добре съм. Всички добре ли са? Хайде.
Отворете вратата. - Всички добре ли са?
Трябва да излезем. - Отворете вратата.
Спокойно. Не слизайте. Моля ви, чуйте ме.
Отворете вратата. - Трябва да излезем.
Джаксън, затвори вратата. Още не е свършило.
Все още сме в опасност. Всеки да вземе вестник.
Покрийте прозорците. Използвайте вода, сода, всичко.
Майк, това е лудост. - Хайде, с вода. Покрийте прозорците.
Защо го правим, Майк? - Просто го направете.
Не знаем кой е отвън. Кой наблюдава. Опитаха да ни убият.
Добре ли си? - Да.
Знам, че сте изплашени, но се нуждая от помощта ви.
Никой не трябва да си тръгва. Не още.
Не и докато не разбера, че всички са в безопасност.
Те убиха невинни хора. Дерайлираха влака.
Те го направиха. Само за да намерят свидетел.
Искат нещо, което тя има.
Казаха, че ако не те убия, ще убият жена ми, сина ми.
Но аз няма да го сторя. Няма да направя, каквото искат.
Трябва ми помощта ти. Трябва да знам защо те искат мъртва.
Как се казваш? - София.
София.
Спокойно. Ела тук.
Няма да им позволя да те наранят.
Ще ми покажеш ли, какво има в чантата?
Това ли? Това ли искат те?
Знаеш ли защо? - Заради Енрике.
Беше негово. - Който се хвърли от 35-я етаж?
Рики не се самоуби.
Била си там, когато е умрял?
Всичко е наред. Кажи ми.
Кажи ми какво видя.
Рики беше градски архитект,
и няколко вечери трябваше да работи до късно,
затова отидох в кабинета му, да си довърша домашната работа.
Чаках Рики до асансьора,
когато тези двамата се появиха.
Не видях лицата им,
но търсеха Рики.
Скрих се, защото не исках проблеми с тях.
Те искаха нещо от него.
Всички започнаха да викат,
и чувах звуците.
Те го нараняваха. Чувах го как пищи.
Казваше им, че не е в него, че е в дома му.
Ти си го взела. - Разбира се, че го взех.
Исках да помогна.
Тогава погледнах към вратата и видях онзи човек.
Държеше Рики и го удряше,
и говореше за това да си благороден. - Благороден?
Казваше, че да правиш нещо, заради което ще те убият,
в това няма нищо благородно.
И тогава,
те просто...
Не знаех какво да правя.
Знам. - Просто го взех и побягнах.
Защо не се обади в полицията? - Не можех.
Мъжете, които го убиха, бяха полицаи.
Боже.
На следващия ден аз... отидох при приятелка,
а тя познаваше някой от ФБР.
Този агент Гарсия каза, че този драйвър е доказателство
и че аз съм свидетел. Каза, че за мен не е безопасно в града.
Каза ми да хвана влака в 18:25 до Колд Спринг
и че те ще ме защитят.
И на никого не си казала? - Не.
Приятелката ти вярва на този агент Гарсия, нали?
Не знам.
Някой там отвън иска да изчезнеш.
И ако не е той... Тогава кой?
О, Господи.
Давай, давай. Хайде. - Какво, по дяволите?
Макколи.
Тук е капитан Дейвид Хоторн. Аз ръководя всичко.
Входът чист. Да вървим.
Влакът е обкръжен. Не можеш да избягаш.
Хвърли оръжието. Моите хора ще се качат.
Ще изведат заложниците.
Всичко е наред. Не се тревожете.
Няма да бъдеш наранен. - Обикновена полицейска процедура.
Спокойно. Всички ще бъдат в безопасност.
Никой няма да бъде наранен.
Иисусе, навън има цяла армия.
Агент Гарсия, елате с мен.
Трябва ми тактическа постановка и готовност за нахлуване.
Сър. - Благодаря.
Къде са снайперистите?
Снайперисти, тук е командващият.
Видите ли нещо, трябва да знам. - Разбрано.
Лоша работа, Майк. - Всичко ще е наред, обещавам.
Макколи, тук е твой стар приятел.
Той иска да се качи при теб, да поговорите.
Маркерът е включен.
На живо сме в покрайнините на Бийкън,
където влак от Хъдсън север дерайлира.
Все още никой не е докладвал за жертви.
Назад. - Хайде. Изтеглете се.
Вървете, вървете.
Имаме звук от лейтенант Мърфи.
Според нашия източник, бивш полицай е превзел влака
и държи пътниците като заложници.
Хей, Майк, какво става там?
Слушай, приятел, знаеш как става.
Ако не се разберем, SWAT ще влязат със сила.
Хайде, говори с мен, приятел.
Къде е семейството ми? Ти каза, че полицията пътува натам.
Така беше. Не знам какво е станало.
Виж, правим каквото можем.
Не знаеш какво става, Мърф. - Тогава ми кажи, става ли?
Просто отвори и ме пусни. Невъоръжен и сам.
Колко човека има при теб?
Майк, искам да ти помогна. Но и ти трябва да ми помогнеш.
Ако не покажа резултати, ще ме изтеглят.
И така, колко заложници имаш?
Трябва да направим нещо. - Да, но какво? Какво да е то?
15, 20.
Добре, пусни някой. Който си искаш.
Откъде да знам, че ще са в безопасност?
Заложниците ли?
Тук има някой, когото трябва да защитя.
Виж, ако се тревожиш за нечия безопасност, тогава ми го предай.
Все още не.
Недей...
7 години бяхме партньори. Винаги си ми пазил гърба.
Поне веднъж позволи на някой да го направи за теб.
Майк.
Виж, ето какво. Ще направим размяна, става ли?
Пусни някои заложници, а аз ще заема мястото им.
Излизат.
Хайде, излизайте. Хайде. От тук.
Внимателно. Насам. Следвайте нея.
Да, явно заложниците са освободени.
Засега е неясно колко остават във влака.
Това ли са? - Да, влизай.
Добре. Патрулите пътуват към дома ти.
Без сирени.
Сложили са ти маркер.
Ако това продължи по-дълго, те ще влязат.
Не искат да стрелят по свой.
Хайде, сложи оръжието.
Боже, невъоръжен съм. Стига.
Кажи им да изгасят светлините.
Изгасете светлините.
Благодаря ти, "приятел". - Стига, знаеш как е.
Изгубихме връзка.
Беше прав, на влака има свидетел.
Той трябваше да се срещне с ФБР в Колд Спринг.
ФБР? Специален агент Гарсия? - Ти го познаваш?
Току-що Хоторн му отне правомощията. - Хоторн. Този сметкаджия.
Искам картина. Потвърди визуален контакт.
Приятелският маркер свети в синьо.
Потвърдено. - Майк, какво стана?
Говорихме с теб и в следващия момент взимаш заложници.
Те убиха трима пътници, включително федерален агент.
Те дерайлираха влака.
Само заради това доказателство. - Добре. И къде е то, Майк?
Не и докато Карън и Дани не са в безопасност.
Местните ми докладват директно. - Значи, ще почакаме.
Тогава, ще чакаме.
Да.
Как сте, хора? - Добре сме.
Направо идеално. - Добре, но ми се ходи до тоалетна.
Майк, знам, че това не си ти.
Казваш, че са те натопили, имаш свидетел, доказателство.
Вярвам ти, но... - Но какво?
Няма значение в какво вярвам, а какво мога да докажа.
Искаш потвърждение за семейството ти, разбирам те.
Но от моя гледна точка, казвам да приключиш с това веднага.
Просто ми дай исканото и никой няма да пострада.
Като детектив ли ме го казваш или като приятел?
Не знам, Майк. Ти какво ще кажеш?
Времето ни изтича.
Майк, разбирам. Искаш да направиш нещо благородно.
Но, имам новини за теб. Няма такова нещо като благородство.
Ти си бил. - За какво говориш?
Ти ми се обади. Ти знаеше за свидетеля. Ти...
Знаеше какво е видял. - Казах ти какво е станало.
Убил го е полицай. Ти си ме натопил.
Хей, по-леко, Майк. - Ти си убил Енрике Мендез.
Ти знаеше, че Прин е на този влак.
Ти си ме нарочил. - Майк...
Бивш полицай се вози на влака всеки ден. Знаеше го.
Майк, който и да ти го е наговорил, ние се опитваме да ти...
Кучи... - Ти си се побъркал, човече.
Говори, мамка му! Говори!
Нашият прикрива целта. Повтарям, прикрива целта.
Не стреляйте, докато не получите чист изстрел.
И какво да кажа? Че уби трима души, федерален?
Дерайлира влак и взе пътниците за заложници,
само защото някаква мистериозна жена е заплашила семейството ти?
Ти си го направил. - Не прилича да е така, нали?
Така че, защо не оставиш оръжието
преди някой, когото обичаш да пострада?
Къде са? Къде е семейството ми?
Ще те убия, Мърф. Кълна се в Бог.
Добре, добре. Опитвам се да ти помогна.
Могъщи хора ще загубят много, ако доказателството излезе наяве.
Те имат очи навсякъде, дори в Бюрото.
Казах им да заведат свидетеля в твоя влак.
Мислех, че ти правя услуга. Трябваха ти парите.
Но ти не можа да направиш това, което тя искаше, нали?
Ако не отговоря, семейството ти умира.
Така че, защо не ми дадеш пистолета?
Нямаш избор, Майк.
Не е нужно да свършва така.
Хайде. Карън, Дани...
Не смей да произнасяш имената им.
Направи достатъчно, Майк.
Готово ли е? - Всичко е наред.
Знаеш какво да направиш.
Работата е там, Майк... че и аз имам семейство.
Е, кой е Прин?
Мърф, чуй ме. - Само трябва да й звънна, Майк.
Хайде.
Е, кой е Прин?
Кой е Прин?
Майк, кой е Прин?
Кой е Прин?
Това съм аз.
Аз съм Прин.
Не, човече. Тя ме прикрива.
Аз съм Прин. - Чакайте.
Аз съм свидетелят. Аз съм Прин.
Не, аз съм Прин.
Те лъжат. Аз съм Прин
и знам какво направи, копеле.
Аз не съм Прин, така че...
Никой от тях не е. - Все трябва да е някой.
Имате ли видимост, свалете го. - Разбрано.
Остави го.
Мърф.
Снайперисти, имате ли видимост? Повтарям, имате ли видимост?
Нямаме. - Пазете заложниците.
Пазете полицая. Задръжте стрелбата. - И какво, ще убиеш всички ни?
Не, ти ще го направиш.
Целта е чиста.
Свалете го.
Нямам оръжие. - Долу! Не мърдайте!
Не мърдайте! С лице към стената! - На земята! Всички на земята!
Спрете! Спрете! Той ме спаси!
Той ме спаси. - Прин?
Макколи? Майкъл Макколи? - Да.
Агент Гарсия, ФБР. Семейството ви е в безопасност.
Арестувахме трима души пред дома ви.
Бил е ваш братовчед?
Кажете ми какво видяхте.
Благодаря.
Оттук. Пазете се.
Значи, това е краят на линията. - Предполагам.
Следващият път ще взема автобус.
Само това знам Този човек там е герой.
Герой! Напишете го. - Добре.
Г-е-р-о-й. Герой.
Герой. Написахте ли го?
"Герой." - Благодаря ви.
Е, какво? Сега имаш ли приятел или не?
Моля?
Да. - Така ли? А сериозно ли е?
Искам да знам с какво се забърквам, сещаш се?
Здравей, скъпи. - Здравей, мила.
О, Господи. Погледни се. Добре ли си?
Добре съм. Здравей, голямо момче. - Здравей, тате.
Как си?
Г-жо Макколи, мисля, че сте си изгубила това.
Търсих го цял ден. Ще се прибираме ли?
Да, да си вървим.
Значи, това правиш всеки ден като ходиш на работа, а?
Да, всеки ден.
Хайде, помогнете ми.
Не мога да повярвам на това, което казват.
Наистина ли е бил Мърф?
Дайте ми секунда, става ли? Дайте ми секунда.
Дейвид. - Трябва да ти кажа,
че имаше текущо разследване
на Алекс Мърфи и други в отдела.
Имаше една жена. - Жена, в средата на 30-те.
Проверяваме охранителните камери около 86-та улица.
Разберем ли нещо, ще ти кажем.
Какво да кажа? Съжалявам, че стана така.
Слушай, Майк...
Трябват ни хора като теб в отдела.
Хора, които постъпват правилно.
Излизат подробности за дерайлирането на влака "Хъдсън север"...
Според съобщенията федерален свидетел е предал доказателства на властите...
Няколко офицери от полицията са замесени.
Няма доказателства... - ...убийството на градски архитект.
...Той възнамерявал да сигнализира за наличието на конспирация.
...Следите водят до кметството и до кабинета на кмета
относно обвинения в заговор... - Има връзка между чиновници
корупция в огромен мащаб и мистериозна жена,
ръководила дерайлирането, дали изобщо съществува?
"Мъжът се познава по това, което прави, когато дойде бурята."
Александър Дюма.
Прочетох го преди няколко години.
Всичко свърши, най-после. Мястото заето ли е?
В 6:20 всяка сутрин за Чикаго, в 17:30 за дома.
Знаеш ли, никога не съм те смятал за пътник.
Извинете, срещали ли сме се?
Така, както аз го разбирам, за вас и хората, за които работите,
Алекс Мърфи вече го няма и вие печелите.
Ако онова 16-годишно момиче умре във влака, вие пак печелите.
Вършите си работата и изчезвате,
а ние останалите сме просто косвени жертви.
Не сте ме избрала, защото свидетелят е бил във влака.
Вие сте я сложили там.
Може дори вие да сте ме уволнили.
И изведнъж получавам мотив, възможност, като Алекс Мърфи.
Това не беше негова операция. Вие ни изиграхте и двамата.
Не съм сигурна дали разбираш какво се случва тук, Майкъл.
Само едно малко нещо.
И какво е то?
Превод: Симеон Симеонов Subs.sab.bz 2018