Добро утро.
Какво имаш? Дай да го видя?
Охо. Ей.
Хоп. Какво е това? Бу бу.
Какво мислиш? Да!
За какво ти е това колие?
Здрасти! - Добро утро, Мими.
Добро утро, Джейми.
Еха! - Дай ми това бебенцето на минутата.
Кой е това? - Кой е моето сърчице?
Кой е това? - Опа!
Това е, ела при Мими.
Благодаря, че правиш това, Мими.
Ей. - Това е сърдито бебче.
Охо! Още едно довиждане, да? Ще останеш с Мими днес, нали?
Да. Бъди послушна. Бъди добро момиче.
Ще останеш през нощта, нали? - Ооо, разбира се "скъпа".
Нищо не би ме направило по-щастлива.
О, милата? Татко тръгва. - Ще се върна днес.
Татко ще се върне. Ще се върне.
Благодаря ти, Мими. - Той ще се върне.
К А Н А Л Ъ Т
Добре, и така, аз бях там. Ден втори в пясъчната кутия.
В конвой на 81-ва. Седя си отгоре на мястото на стрелеца.
Тъпото ми сърце бие в гърдите, защото...
бях чул, че това е най-опасният участък от пътя в страната.
Така е, мамка му. Какво би се объркало? - И така си пътуваме заедно.
Изведнъж виждам шибания хаджия отстрани на пътя.
И отива в града с тъпото магаре. Има...
Чакай малко! Шибано магаре?
Брат, беше с късата си хаджийска роба, вдигнала се до раменете и го клатеше.
Как го е направил това? - Супер странно, нали?
Дори казах на Джини за това, но той сви рамене.
И така, не получаваме други шест щраквания по пътя.
Виждам друг смотан Алибаба в далечината
вози по пътя един от своите отзад в разбитото Хъмви.
Какво, друго магаре в задника? И после какво стана?
Същото. Видях още четири такива смотани двойки.
Следваме ги по обратния път за фермата?
Какво? Ами...
Става по-лошо. Връщаме се в автопарка, дъртото мръсно копеле
вика високо и седи с дървения си крак
на капака на Хъмвито на майора.
Майтапиш се. - Какво?
Дааа. Как, по дяволите изобщо влезе там?
Джини вижда колко съм разтревожен.
Пита какво не ми е наред. Мисля си, че не ми е наред,
че по целия шибан път дотук виждам пичове да клатят магарета.
И този приятел с дървения крак, отбил се в автобазата посред бял ден
знаеш ли какво ми каза? - Какво ти каза?
"Моряче, не очаквай мъж с дървен крак да се вози на шибано магаре".
Лудо копеле. Боже.
Пристигнахме.
Какъв ти е проблема? Защо се цупиш? - Кучко, не се мръщя, мамка му.
Да, правиш го. - Начукай си го.
Да започваме.
Трансферът отнема по-дълго от очакваното но уважаваме бизнеса Ви и доверието.
Всички да замръзнат! Дори не помръдвайте!
Настрани ръцете от оръжията, всички.
Не, не, не. Помисли. - Всички да се отпуснат, мамка му.
Чухте го. Не мърдай, по дяволите.
Спрете! - Млъкни!
Добре,чухте човека. Започваме с трите дами ето там.
Ръцете сложени отгоре на главата. Дръпнете се от гишето.
Да вървим. Опрете се на шибаната стена. Всички останали, на пода.
Очите към земята, момче. - На пода, кучко!
Ох! - Момчета, само спокойно! Нали?
Главите надолу. Очите надолу. Не си струва да умрете за това.
Дай ми тъпия ключ.
-Умно!
О, боже! О, мили...
Млъквай, или е наред тъпия ти палец.
Да вървим. Трябва ми кода. - Ох! Три, 17, 77.
Гледай ме в очите, мамка му, ако това е шибания паник код...
ще ти отреже много повече, отколкото тъпия палец.
Схвана ли?
Едно, 23, седем, девет.
Ти, копе... - Млъквай, по дяволите!
Вътре сме!
Брат, изоставаме с времето.
Чисто! - Чисто!
Сега! - Ох!
Ченгета отзад!
Връщайте се! Чакайте!
Чисто е навсякъде! Чисто е навсякъде!
Изчакайте! Изчакайте!
Идват отляво!
Мърдайте!
Движете се!
Оставете ги! Ей!
Казахме само...
Мамка му!
Назад! Движение... - Движете се.
Движете се! - Движете се!
Приближават отдясно!
Ей! Разпръснете се, от лявата ти страна! Движение!
- Това е.
Презареди! - Движи се!
Движение!
Обратно натам!
Мърдай! Движение!
Чисто е! Движи се! - Мърдай!
Презареждам!
Мърдай! Движение! - Чисто е!
Хей! Изчакай ме! Изчакай ме! Движи се!
Движение! - Чакай! Движи се!
Мърдай! Мърдай!
Мамка му! Гадост! - Хайде!
Ох! - Какво, по дяволите, правиш човече?
Да вървим! - Хайде! Да вървим!
Дръж си главата надолу, нали? Така, хайде! Върви!
Хванете ги! Хванете ги!
Излизай от колата! Долу главата!
Давай! Давай! Да потегляме!
Влизай, мамицата му, Вик! - По дяволите, да тръгваме! Карай!
Наляво, наляво!
Мамка му! Назад, назад, назад!
Хайде, мамка ти. Давай...
Завий наляво! Тук!
Хайде, хайде!
Ей, наведи се! Наведи се, по дяволите!
Имаме ранени полицаи до първа национална банка,
южен Конти и Калхун. Искаме медицинска помощ веднага.
В целия град отговарят всички звена.
1-0-8 няколко ранени полицаи. Спешен случай, код три.
До всички звена, колата на заподозрените е 90-та, модел
светло синя, дървена облицовка, Шевролет комби.
Бъдете внимателни, заподозрените са с изцяло автоматични оръжия.
Разбрано Дж. Р., Свети Бернард, Свети Тамани и щатската полиция.
Поискано е да се затворят всички пътища за излизане от града
и мостовете Кресън сити, Козуей, Туин спан и всички пътища на запад.
Няма ли да кажеш нещо? - Какво искаш да кажа?
Какво по дяволите беше това?
Оперативната група за обири на ФБР. - Не думай.
Как са разбрали? - Някой ни е изпял.
Кой?
Ще изперем парите. Уверяваме се, че не са ни проследили и се омитаме. Бързо.
И къде ще избягаме? Това ще е в националните новини, Мик.
Ние сме шибани убийци на ченгета. - И какъв е изборът? Чу, че някой вика
"Не мърдайте, арестувани сте!" Ти не го направи.
Те бяха там, за да ни очистят, мамка му, и щяха да го направят без милост.
Тръгнахме, по дяволите, само трима братя от шибаната улица.
Те направиха избора си.
Вече дадох изявление на Вашите платени хора.
Господа! - Вие вероятно не...Върви.
Значи ти отговаряш за бъркотията тук. - Това е специален агент Франк Рос.
Къде, по дяволите, бяхте, специален агент?
Тъкмо слязох от полета от окръг Колумбия преди десет минути.
Имам шестима мъртви полицаи и друг в критично състояние
заради каубойските глупости на екипа Ви.
Разбирам, лейтенант. Разбирам.
Нещата се объркаха и ние сме тук. Сега ще трябва да минем през това,
за да се фокусираме да хванем тези мъже.
"Да ги хванем" Това е Ню Орлиънс, специален агент.
Ние ще заровим, тези копелета.
Вършете си работата, но по дяволите, не се мотайте на местопрестъплението.
Помнете, това първо е убийство, а след това обир.
Разбирам, че сте разстроен. Емоционален.
И имате право да сте такъв.
Но ако някога пак ми говорите с този тон,
ще ви е за последно. Ясно?
Е, някакви заключения? - Работим, шефе. Кметът даде картбланш.
Навсякъде има КПП-та, железопътни линии, всички пристанища,
магистрали, мостове, изходи от града. - Морските?
Да, господине. Всичко. - Добре, добре.
Искам екипите за реагиране при кризи и всички полицейски райони в готовност.
И така, какво точно стана? - Обади ми се моят човек от Вайс.
Каза, че вчера му се е лепнал някакъв с някакви простотии.
Някъв си, Едуин Смолс.
Този е маниак по киберсигурността, бил пет до седем години в Ангола.
Сгънат като шезлонг. - Обадиха ни се буквално пет минути
преди екипа да удари мястото. Опитах да ти звънна, но не се свързах.
И... се обадих. Тогава кажи, защо не ги пипнахме с вана.
Колата беше в движение и бяхме избутани нагоре.
Групата излезе тежко въоръжена, петима и шофьора.
Жилетки, балистка, маски, всякакво автоматично оръжие.
Тогава калникът се огъна точно пред нас, докато се движехме.
Борис Карлоф ето там на предната врата попадна на мерника.
Ударих го с юмрук. Той беше отгоре. Нико изхвърли шофьора от колата.
Суот хвана мумията ето там, на контейнера за боклук.
Казваш, че сте улучили четвъртия. Сигурен ли си, че го улучи?
Улучих го. Чух, че мъжът изрева и ти казвам, че няма начин
да преживее нощта без сериозни медицински грижи.
Тези момчета са умни, твърде безмилостни.
Разбери дали има доктори, при които биха отишли.
Вижте във...ветеринарните лечебници, пластични хирурзи,
всеки, който може да обработи рана. - Добре.
Помниш ли как ми каза, че мислиш, че тези мъже са бивши военни.
Да. - Е добре, прав си.
Заковахме ги. И познай какво правят задниците?
Нападат от засада. - Точно.
Чак когато разбраха, че са обградени, започнаха да отстъпват.
И войникът, почти долепен до оградата, отстъпваше.
Войникът се е долепил до оградата? - Да.
Движейки се ги прикриваше и правеше всичко това дяволски бързо.
Казвам ти,не съм виждал такова нещо на живо от Сомалия.
Продължавай. - Измъкнаха някакво хлапе от комбито му.
Групата на Марк ги подгони, но се измъкнаха
с работеща кола на около шест пресечки оттук.
Добре. Дръжте си очите отворени. Търсим нещо голямо.
Ясно? Нещо, което може да вози всички. Нещо мощно.
Говорим за голям джип, три по три, един тон.
Копирай това. - Добре.
Кажи ми за вана. - Откраднат. Преди три дни от Чалмет.
Нико. - Да, сър?
Кои са онези там?
Касиери в банката, мениджър на път за Медицинския университет.
Чух, че се борил и те го подредили хубаво.
Хм... не е разумно. - Не, сър.
Здрасти! Само момент.
Имате ли нещо против, да задам няколко въпроса на свидетелите?
Сериозно? Оставила съм детето, трябваше да го взема преди часове.
Задайте им. Аз приключих. - Благодаря. Дами...
Аз съм специален агент Франк Рос.
Вижте... само искаме да си идем в къщи. - Разбирам.
Отделете ми малко от времето си. Спомняте ли си нещо...
Нещо конкретно за въоръжените мъже, които направиха това?
Двама бяха М. Л. - М. Л?
Съжалявам. Извинете. Не разбирам какво? - Метро локалс. Бруклински акцент,
който, мисля, може да се чуе из града. Така се нарича, бруклински акцент.
Да. Така...Кои имаха бруклински акцент? - Вампирът и вълкът.
Добре, благодаря. Това е много, много полезно.
Благодаря много. А Вие, госпожо?
Видяхте ли нещо? Спомняте ли си нещо? Госпожо?
Оръжия. Всичко, което видях бяха оръжията.
През цялото време главата ми беше долу. Не исках да...ги поглеждам.
Умно. Това е било много умно.
Добре, просто дишайте... Така е добре. Ще се оправите.
Извинете ме за момент.
Тате, къде си? Чакам те винаги. Няма да дойдеш, нали?
Утре сутрин. Първо работата, нали?
Трябваше да се сетя... - Франк, тъкмо ми казаха...
за запалена кола в Шапитулас.
Дами... Благодаря, благодаря ви.
Не се колебайте да се обадите на детектива тук,
ако си спомните каквото и да е. Нали?
Добре. Благодаря отново на всички ви.
Благодаря, агент Рос. - За нищо.
Съберете детайли. Дайте ги на всички, на криминалния информационен център...
Ще го направим. - Ти карай.
Кой, по дя... - Ей, Бил, отвори вратата, човече.
Стой, стой, стой! - Брат.. Отвори вратата, Бил.
Чакай, чакай, чакай! Не можеш да го водиш тук!
Джереми, не става така! - Кажи ми, копеле, как става?
Как да го направим? Мисля, че ти си ни изпял, нали?
Отвори очи. Искам да разбера. - Ей, не, не, не.
Хайде де, и ти си прецакан като нас.
Знае, по дяволите. Ти си единственият, който знаеше.
Не, грешиш. Смолс знаеше. - Какво?
Когато се появихте от новините разбрах и звъннах.
Полицейското управление Ню Йорк го хванаха вчера.
По дяволите.
Трябва ни друг начин. - Смолс не знаеше нищо за това.
Не знаем какво е знаел той, по дяволите, какво му е казал...
Хей, да оправим тази бъркотия веднага. - Не можем.
Моят човек не участва. Прекалено много кръв има.
Кръв на ченгета. - О, по дяволите, по дяволите.
Кажи му, че ще му дадем друг процент. Кажи му, че ще му дадем десет процента.
Той не участва. Не ми пука и 100 процента да му дадеш!
Джейми... Прекалено е опасно.
Има шибани пари в чантата, нали? Няма ли кой да ги изпере, мамка му?
Да...
Мога да намеря един човек, който ще може
да изпере толкова много. Това е Нъси.
Но, момчета, това няма да е евтино.
Той ще вземе минимум четирийсет, петдесет процента.
Разбирате какво искам да кажа, нали?
По дяволите. Обади се. - Да, господине.
Остави тъпите оръжия. Какво, мамка му... - Ето ни, Пърл, добре?
Какво по дяволите правите? - Майната... ти!
Ти, лайно такова. Тъп каубой.
Оправи си нещата, малки братко... - Ти, измет такава!
Нямам време за това.
Ти ми обеща, по дяволите. Обеща ми... - Изчезвай оттук.
Ще те убия, по дяволите. Ще те убия! - Какво правиш?
Този психопат просто ни убива. По дяволите! Какво си мислех, Джейми?
Трябваше да помислим по-добре! Трябваше да помислим по-добре.
По дяволите, Джими! - Джоан! Джоан! Операцията е платена.
Джейми, имахме всичко. Сега се провали. - Шт...шт.
Стоп. - Какво...какво?
Какво? - Ела тук.
Слушай. Хей... Ще се справим с това, нали?
Нали така? - Как?
Как? Как ще се справим? - Действам по въпроса.
Нали? Но ти не трябва да си тук! Имахме план. Върви си у дома.
Прави се, че всичко е наред. Не трябва да си около тези хора, нали?
Трябва да ме чуеш. ФБР са по петите ви.
Говориха ли с теб? Да, да. Бяха в банката преди часове.
Говориха с всички. Търсят мъже от квартала.
Те ще ви намерят, Джейми. И...и... Слушай, какво ако просто да си тръгнем?
Какво ако сега си тръгнеш с мен? - Хей, шшт.
И ще вземем Джоан. - Спри! Спри!
И да се махнем от тук, ела с мен. - Само едно е важо, върви в къщи.
Това е. Остави ме да работя!
Всичко е наред. Вярваш ли ми? - Знаеш, че ти вярвам.
Не може да остане тук. Трябва да го махнеш оттук.
Затвори вратата! Затвори вратата! - Джейми, той трябва да се махне!
Къде, по дяволите, да го заведа, Бил? - Да го заведем при Кларънс.
Не можем да го водим при тъпия Кларънс.
Оставете го в спешното и се надявайте всичко да е наред.
Заведи го при... - Заведи го при тъпия Кларънс.
Идвам с теб. - Какво?
По дяволите, отиваш в къщи. Току-що говорихме.
Нма да те оставя тук с тези психопати.
Ава. - Не! Няма да си отида в къщи!
Знаеш ли какво? Идеята е страхотна.
Ченгетата няма да търсят готина брюнетка от Канала.
Давай! Ти карай!
Няма да те оставя, докато това не приключи.
Прецака ни...и ще се върна да те убия, където и да си.
Разбрахме ли се? - Разбрахме се.
Оцелелите нападатели се предполага, че са се измъкнали
с над един и половина милиона долара.
Нюйоркската полиция
със специалния екип за грабежи на ФБР, започнаха обширно издирване.
Поставени са пътни блокади и КПП-та. Завардени са всички точки за минаване
във и извън града. Ако вие, или някой друг ваш познат,
имате някаква информация за местонахождението
на бегълците, Нюйоркската полиция съобщи
да се свържете с тях незабавно. Но бъдете внимателни.
Престъпниците са въоръжени и изключително опасни.
Сега да отидем при Джордж, при медицинския университет,
в очакване на последна информация за ранения в опасната атака полицай.
Здравейте! - Ханк, как е ситуацията в болницата?
Кой е? - Не е добро положението в болницата.
О, да. - И има причина за това.
Днешните трагични събития. - Да, Нъси.
отбелязват най- смъртоносния инцидент.
Някакъв глупак на телефона, казва, че го познаваш.
Спомена, че иска да говори с теб.
Какво искаш? - Пристигнаха, все още не знаят.
Точно сега гледам тази гадост. Лудите копелета дойдоха право у нас.
Е, и? Осведоми ме.
Мястото е подходящо да се изостави кола.
Имаш само 90 секунди да изчезнеш, да се изгубиш в Ирландският канал, нали?
И какво следва? - Ще размърдаме това, нали?
Какво трябва да знаем? Трима стрелци. Единият е ранен.
Двама вероятно са местни мъже. Всички са бивши военни.
Не просто военни...тези мъже са стрелци.
Търсим ветерани, действали в пясъчната кутия.
Ще кажа на Джейн да провери в Департамента на отбраната.
Аз ще питам в Джеферсън и Орлеан. - Добре.
Колко точно са взети?
Излезли са с три милиона, измъкнали са се с милион и половина.
Коя банка в Източен Калхун, има толкова много кеш?
Атакували са централния клон, защото Си Би Ди се преустройваше.
И днес е четвъртък. - Подготвили са ги предварително
да ги разпределят в другите клонове. Трябвало е да са за петъчните заплати.
И откъде те знаят всичко това? - Това ни е работата.
По-рано спомена Едуин Смолс... - Точно така. Къртицата.
Смолс им е дал интел и платки. Какви платки?
Разни високотехнологични неща да задействат алармената система
да се изключи 15 мин. преди да нападнат. - Добре.
Проследих това с охранителната фирма на банката.
Намерили две странни платки, инсталирани в главния процесор.
Целият персонал е минал полиграфа, както говорихме.
И ако Смолс не беше проговорил, щяха да се измъкнат чисти?
Сто процента.
Искам да говоря с този "Никой".
Това е господин Едуин Смолс.
Мамка му. Махайте се, по дяволите оттук.
Трябваш ни. - Хванах те. Влизайте!
Влизайте тук, по дяволите! Бързо! Сложете го ето там.
Там го сложете. Там го сложете.
Съжалявам за бъркотията, човече, тъкмо щях да разчистя.
Сложете го точно там.
Улучи го куршум под мишницата.
Дясната му мишница. Другата дясна мишница, Кларънс!
Къде, по дяволите е кръвта! - Просто се успокойте, момчета?!
Изненадахте ме. Дори не мога да мисля нормално.
Разбрах това. - Просто нека да свърша работата.
Кларънс! Кой е там? Кой, по дяволите, е това?
Мамо! Това е разносвачът. Само се отби да остави пеперони.
Но аз мразя пеперони! - Да, знам! Не е за теб! За мен е!
Каза, че не искаш никаква.
Не е разносвачът!
Мамо, просто почивай. Идвам след малко да ти разтрия краката.
Наистина ли? - Обещавам, мамо!
Само си гледай програмата и ще съм при теб преди да е свършила.
Ей, какво, по дяволите, правиш? - Аз, аз, трябва ми чантата ми.
Каква чанта? - Медицинската ми чанта.
Зелена е. За нея става въпрос.
Тази ли е ? - Тази! Хвърли я насам.
Сега, всички ми осигурете пространство и ме оставете да си свърша работата.
Бил е. - Вдигни. Разбрах.
Ще се справиш ли? - Да, ще се справя. Давай, давай.
Ей, какво става? Какво стана?
Съгласи се, но сделката е шибана.
Трийсет цента на долар. - Мамка му, това са седемдесет процента.
Знам, но ситуацията е нещо от типа вземай или бягай.
Ти решаваш.
Добре. - Как е кървенето?
Не е добре. И какво ще правим сега.
Този приятел е загубил цял тон кръв.
Мисля, че куршумът е отскочил от рамото и е започнал да влиза в стомаха.
Стомахът му е разширен и има стомашно-чревно кървене.
Нямам време за това, брат. - Добре, не знам какво да ти кажа, брат!
Аз съм санитар, човече, не хирург.
Без истинска грижа за раната, а дори и тогава...не знам!
Не става, не може да стане.
Това ще направи нещата по-лесни за него.
Вземи ги!
Какво става? - Всичко е наред. Свърших си работата.
Състоянието му е тежко, но поне кървенето спря.
Просто му е нужно време да си почине. - Добре, нямаме време за почивка.
Ти го оправи възможно най-бързо.
Заведи го в къщата на Бил. Може да почива, когато стигнем там.
Какво каза Бил? - Има сделка.
Двайсет минути и ще знаем. Чуваш ли? - Да.
Да се размърдаме. Да вървим. - Да.
Хей...Благодаря ти.
Добре, човече. - Грижи се за него.
Виж... веднага щом приключим с това, ще те оставя в Св. Чарлз.
Ще вземеш колата от улицата. - Кога ще се прибереш у дома?
Не знам.
Е, това ли е? - Не, не е това.
Веднага щом нещата утихнат, ще изпратя за теб и Джоан.
Джейми...
Никога няма да изпратиш някой за нас.
Ако ти се измъкнеш от това, и това е...голямо, ако...
Ще трябва да бягаме през остатъка от живота си.
Имам план.
Какъв план? - Боливия.
Нека ти обясня. - Боливия?
Чуй ме. Чуй ме. - Джейми, аз дори не знам,
не знам дори къде е, по дяволите, Джейми.
Това е в Южна Америка и има голямо езеро там долу.
Огромно. Точно на границата на Боливия и Перу.
Точно там на границата, обградено от планините на Андите.
И в средата на това голямо езеро
е този малък остров, на име Айл де Сол.
Няма коли, няма пътища, Само рибари и фермери.
Нали? Ти, аз и Джоан можем да започнем нов живот там.
Само ние тримата заедно?
Джейми...
Обичам те. - Обичам те.
И бих отишла с теб където и да е. - Да.
Ще го оставиш ли?
Какво?
Мамка му. Да вземем шибаните си пари, хайде.
Ти ли си, Брил? - Кой, по дяволите си ти?
Аз съм никой. - Майтап. И аз точно това си помислих.
Ей, дай просто да направим нещата, нали? - Провери този боклук.
Добре, братко? - Да, добре сме.
Добре, приятелче. Ти, хмм... Виждат ми се малко, не мислиш ли?
Как ги сметна? Това са петстотин хиляди.
Сигурен съм, че са толкова. - Това са трийсет процента.
Да, толкова. - Ние се съгласихме да са толкова.
Какво, по дяволите, каза току-що? - Това е единствената договорена сделка.
Нямахме избор.
Какво, не мислиш ли, че първо трябваше да ме питаш?
Проблем ли има? - Да, имаме шибан проблем.
Ако е за това, просто кажете. - Да, добре е!
Дали? - Нека всички се успокоим.
Ти, умното бяло момче, най-добре си укроти кучката.
Какво, мамка му, каза току-що? - Чу какво казах, мамка му!
Майната им. Хайде.
Добре, всичко е точно, добре.
Не, прав си, каквото е такова. Извинявам се.
Хей...ти...
Хайде, ще изпуснеш най-хубавата част.
Мда. Ето ти. - Какво, по дяволите!
Давай, давай, давай!
О, господи.
Знаех си. Знаех си, да му се не види.
О, гадост. Добре. Спокойно.
Добре. Не прави нищо глупаво. - Йо, бъди хладнокръвен. Мик.
6-36-С, пропусни го.
Ей, Наси. Шефе, не знам как да ти го кажа.
Да ми кажеш какво? - Срещата не мина добре.
Бил си отиде. - Какво значи "отиде"?
Умря. Белите момчета го екзекутираха. Избиха всички.
Не, не всички.
Нъси. Да! Чакай? Нека ти обясня.
Не, не чувам нищо. - Какво?! Сега как е?
Не, пак нищо. - Чакай, какво? Не разбирам.
Защото, ако те чувам, ще си привидение. - Какво?
Шибан призрак, негърче.
Ако аз те чувам, си дяволски призрак.
Или поне това, в което ще се превърнеш, когато Стичис те доведе при мен.
Така, че ще мога да нахраня с теб гадните алигатори.
Негърски кучи задник.
Чу ли това? - Да, господине.
Виж, човече, казвам ти не можех да помогна.
Дори малко не. Но нямах избор.
Той опря тъпия Глок в главата ми. - Глок?
Да, господине. Видях надпис отстрани.
С лъскава перлена ръкохватка. Той...
О, да? Имаше ли нещо гравирано на него? Разбираш, на лъскавата перлена дръжка.
Да, господине. Да, имаше. Имаше страшен рипър, издълбан на нея.
Наистина ли? - Това ми звучи като лъжа?
После ми мушнаха пистолета в устата и дръпнаха назад дръжката.
Почакай, пъхнаха ти го в устата? - Май каза, че са го опрели в главата.
Вижте, опряха ми го в главата, после го пъхнаха в устата ми.
И лудите кучи синове започнаха да се карат кой ще дръпне спусъка.
Божке! - Ммм!
Сложи го в устата ти и дръпна... - Човече, кълна се в Господ, вярвате ли?
Не. Не, не мога.
Ти кой си?
Чувал ли си някога за ефекта на Пинокио?
Поки но фет?
Не, не, Пинокио.
Знаеш, сладката дървена кукла, която искала да стане истинско момче?
Всеки път, когато кажел лъжа, носът му пораствал.
Човече, казах ти. Кълна се в Бог. Какво ще спечеля, като те лъжа.
Виж Едуин... Мога ли да ти викам Едуин? Виж...
Ефектът Пинокио е, че когато някой лъже, знае, че лъже.
Затова се стараят колкото могат, да те убедят, че не го правят.
Започват да дрънкат, продължават...
Започват да казват повече детайли, повече думи от необходимото.
Знаеш, глупости от рода на: "Мислиш ли, че бих лъгал за това нещо"?
Или "Какво печеля, ако излъжа всички ви?"
Чакай... какво мислиш, че те лъжа ли? - За всичко.
Първо, Глогът е полимерен пистолет. Пластмасов е.
Не можеш да сложиш ръкохватка. Най-вече с перлена дръжка.
И второ, той е полуавтоматичен пистолет, без ударник...
Което ще рече, че няма ударник да дръпнеш спусъка, глупако.
Какво, по дяволите ти има, инфаркт ли ще получиш или какво?
Нямам нито време, нито пастели, за да ти обрисувам всичко.
Но ще се опитам все пак. Това, което не знаеш е,
че по-рано тази сутрин тези ненормални кучи синове,
на които си дал интела и платките,
са избягали след престрелка в Северен Холивуд.
Убили са шестима полицаи и един е в критично състояние.
Което значи, че ще ти лепнат минимум... - Шест обвинения за убийство.
Сега нали разбираш сериозността на положението си.
Добре, виж. Нямах никаква идея, честно?
Предполагаше се, че отиват на лов в почивката предната вечер.
Вижте, нямах идея, че ще убивят някого,нали?
Сигурен съм, че щатът Луизиана ще приеме това обяснение.
О, прецакан съм. - Да, да, нещо такова.
Добре, вижте, вижте... Какво мога да направя?
Кажете, кажете... Какво да направя? - Разкажи ми за клиентите си.
Момчетата, заради които си в това положение.
Добре, бяха.. двама бели пичове. Мисля, че може да са братя.
Как стигна до това заключение? - Постоянно си викаха брат и мамка му.
Ти какъв си, тъп Редмен? Познаваш ли някои в този град,
които не си викат брат? - Тяхното беше различно, разбираш ли?
Аз просто...стори ми се, че бяха братя. Ясно?
Някак изглеждаха еднакво. - Добре, добре.
Това е добре. Разкажи ми още за тези братя.
Добре, ъъ, те, ъъ... По-младият беше умният.
Така? И...и... По-големият беше лошият.
Какво правеше умният умен? - Той беше просто по бизнеса.
Искаше да знае детайлите. Много подробен относно детайлите.
А лошият? О, той беше зле.
Знаеш, един такъв ненормален поглед.
От хората, дето само си търсят повод да убият някого. Ясно? Той ми каза,
че ако ги издам, ще ме намери и ще ме остави гърчещ се в лайната ми.
И...той беше много, много точен за купчината с лайна.
Добре. Вярвам ти. Продължавай. - Добре...и...
Умният имаше медальон със Свети Джуд на врата си. И, ъъ...
лошият имаше...татус на морската пехота.
Беше написано Семпър Фи на нея.
Какъв беше татуса?
Беше Семпър Фи нещо си отдолу,
И, после, Шеридън нещо си отгоре. - Какво каза?
Беше Семпър Фи отдолу. - Не, не името.
О, ъъ, Шеридън Рейд, или нещо такова. Спомням си го заради танка. Да?
Това говори ли ти нещо? - Една секунда...
Нужен ли ми е адвокат или нещо такова?
Норма, виж, остави всичко и ми провери две имена.
Слушай. Разбирам, как и защо сте направили платката.
Но как разбрахте за депозита в четвъртък?
Как разбрахте, че клонът временно е бил като главен клон?
Вижте, не знам нищо за главния клон нито за депозита в четвъртък.
Да, да. Добре, изпрати ми това веднага.
Това те ли са? - Да, да, да. По дяволите, те са.
Вижте, ето го лошият и това е умният.
Ей, какво значи това, какво...какво ще стане с мен?
Човек, какво става, наред ли е всичко?
Майкъл "Мик" Шеридън и Джейми "Джеймс" Шеридън.
Бели ирландски боклуци от Моста. Преди години Мик и малкият брат
в тежко нападение почти убили човек.
Братът се измъкнал, но Мик бил изпратен в Ангола за седем години.
Екс морски пехотинци в пясъчната кутия. - Дайте бюлетина на всичките ни агенции.
И изпратете снимките на медиите веднага. - Копирай.
Нещо за служителите от банката? - Още не.
Но Джейн ще се разтърси. - Да вървим сега.
Какво се случи? - Мик се случи.
Ето това, по дяволите, се случи.
За какво говориш?
Джейми...Защо са в теб всичките пари?
Трябваше да избягаме. Трябваше да го зарежем.
Знаеш ли изобщо кой е той?
Брил Уейнс, братът на Нъси.
Нъси... - Мъртви сме.
Всичко е наред. Добре сме. Повече от добре сме.
Всички сме вътре с този сериозен фал. Докъде сме с острова?
Ей, паспортите ни, къде са? - Какъв ти е проблема?
Няма да си доволен докато не умрем всички, нали?
Какво? Виж, намерих ги.
Мик, винаги си искал войнска смърт.
Не ме е страх да умра, брат.
Аха, не, не, всички знаем.
Ако се измъкнем от всичко това, всеки тръгва по своя път.
Никога повече няма да се срещаме.
Брат. - Не ме братосвай.
Не мислиш трезво.
Никога не съм бил по-ясен през целия си живот.
Всяка купчина лайна, в която попадах, беше заради теб, Мик.
Кой ти намери парите за Джоан?
Кой, по дяволите, те доведе в Провидънс?
Колко боя съм изял заради теб от стареца?
Длъжник си ми.
Не.
След тази нощ, дългът е платен.
Ей..Ей! Аз съм шибания ти брат!
Какво, това нищо ли не значи за теб?
Заради нея е, нали?
Ще позволиш тъпата кучка да ни раздели?
Кажи го пак. - Кое? Кучка?
Уау, уау, уау! Брат! Стичис, драги! Тъкмо щях да ти звъня!
Двама местни мъже са идентифицирани като стрелците
в днешния брутален банков обир. Имената им са Майкъл Шеридан, 41-годишен
и брат му, Джеймс Шеридан, 35-годишен. Двамата са с дълги криминални досиета.
Двамата мъже са бивши морски пехотинци на Съединените щати.
И двамата служили в Ирак и Афганистан. Специалният отряд за обири на ФБР
смята, че скоро ще ги хванат, както ви съобщихме тази вечер.
Добре, тъкмо разговарях с Джейн. Изникна нещо.
Една от свидетелките при обира, онази хубава брюнетка?
Ава Ришото, израстнала в Ирландския канал.
Има само няколко провинения в закритото досие за малолетни.
Например? - Джебчийство на 13 и кражба на 15.
Ей, има и още. Казах ти, че Джейн се разрови.
Проверил е банковите сметки на всички. Тя има над 75 бона депозит.
Три седмици след това пипват онази работа в Метъри.
Тоест, ти следваш парите? - Всичко е дигитално.
Нещо наречено, "тайните ангели". Един от онези анонимни сайтове,
където финансират тъжни истории. Всичките пари са за болнични сметки.
И нищо не изглежда подозрително.
Тя все още държи къщата и документите на колата. Но...
и тези дати съвпадат, просто така... става някакво адско съвпадение.
Ей, над какво работиш? - Не си ли чул?
Какво да чуя? - Наркоси на сцената.
Има шест убити в района на Сентръл Сити.
Прилича на бандата на Нъси. - Как разбра?
Твойто момче Брил е едно от тях. - Кога е станало това?
По дяволите, телата още не са изстинали.
Ще отида. - Какъв е тоя Брил?
Малкият брат на най-големия гангстер в района.
Вярно ли? - Еха.
Достатъчно голям, за да изпере един и половина милиони?
Определено е първият в списъка. - Къде можем да намерим този Нъси?
Той има клуб в списанието. - Покажи ми.
Джейми.
Джейми... Джейми!
Джейми! - Да, да! Добре!
Хей... - Джейми!
Добре ли си? - Джейми.
Брат? Хей, йо, йо, добре ли си?
Добре ли си? Джейми, мамка му. Съжалявам, брат.
Брат. Толкова съжалявам.
Аз съм виновен за това, брат. Аз.
Аз...ще им кажа, че бях аз.
Не разбираш, човек. Каквото и да кажеш, ще ни убият, така или иначе.
Ава! - Хей...
Толкова съжалявам. Толкова съжалявам.
Хей, брат. Не бяха те. Аз бях.
Всичко направих аз. - Вярно ли е?
Хей, има много повече от тези пари, много повече пари.
Нима? - Да, само я пусни да си ходи.
Коя, тази ли?
Хей, хей... - Хайде, човече...
Хей! Да се спазарим, човек. Милион кеш.
Скрих ги.
Не, няма да стане.
Хайде, какво ти става, човече?
Това са милион долара. - Не, не става.
Брил вече ми каза какво си му дал. Всичко, което имаш, е тук.
А и мойто момче Стичис ей там...
Този копелдак има нещо лошо за задника и.
Задръж, принцесо.
Хей, ей, тъпак,
аз убих малкия задник - брат ти.
О, да. Трябваше да го чуеш.
Молеше ме. Хленчеше. Плачеше като малка тъпа кучка.
Докато мушнах 45-калибровия в устата му.
Хей, приятелче.
Знаеш ли нещо за крайния ефект от стрелянето от упор.
Не? Дълго е за обяснение. Виждаш ли,
крайния ефект от изстрела от упор е,
че тялото поема всичко излизащо.
Не само шибания куршум. Всички тези газове...
се разширяват толкова бързо, мамка му? Уау!
Това е ненормално, грозно нещо, брат.
Трябва да ми повярваш за това. Малкото ти братче Брил...
Той ще е в затворен ковчег.
Добре, подушвам адските изпарения върху теб, момче.
Добър си, но няма да си играеш с мен.
Не. Ще се насладя на момента.
Имам планове за теб. Няма да бързам.
Дори са за няколко нощи.
Виждаш ли онзи контейнер там?
Знам, че цяла вечер се чудите какво е, нали?
Това са сто галона сярна киселина.
Прави човека на супа за минути. Истинска гадория.
Да, имам я от мексиканските ми приятели. Схванаха.
Хей, Стичис. Покажи на тези глупаци малка бърза демонстрация.
Оправи шибаните им мозъци.
Да знаеш, че тук ще стане много шумно. Наистина шумно.
Не, не, не, не. Господи, господи, не, моля ви.
Чакай, чакай. Джейми, Джейми, Джейми.
Джейми, спри го... - Хей, хей, хайде, човече.
Хей, хей! Има още пари...
Джейми, спри го! - Хей, погледни ме, човече.
Има още много дяволски пари, човече. - Джейми, спри го. Джейми! Джейми!
Не трябва да правиш това!
Не, не, не! Не! По дяволите, не!
Ааа! - Ето ти, копеле.
Вземи го. Вземи го като шампоан!
Ти, копеле! Ще те убия! - Ето за това говоря!
Ето така, партито започва! - Ще ти се иска да ме беше убил пръв.
И така, Джет каза, че вие сте братя.
Ти си по-малкият брат? Или греша?
Хей, Стичис! Нека да го пробвам.
Не, Мик, направи нещо. Направи нещо. Ей, ей! Не, не, не, не.
Не, не прави това! Не, не, не!
Това е, което искаше?
Млъквай, мамка му! - Добре. Добре!
Ах, ах!
Спокойно, спокойно, ти...
Говоря за шибано дежа вю.
Не ти ли казах, че ще ти се иска да си ме убил пръв?
Не е ли така?
О, всичко е наред. - Хайде!
Ще празнуваме. - Какво?
Вземай я, вземай я и да вървим. Давай! Давай! Давай!
До всички екипи, има много обаждания за 94-та и 961-ва улица Св. Мери.
Обадилите се казват, че звукът е като от автоматично оръжие.
Района на Нъси. На десет минути път е. - Да вървим!
Не мърдай! - Прави каквото казва.
Сложи оръжията на земята! На земята!
Дори не за мен. - Сложи оръжието на земята.
Хайде, човече, не искаш да направиш това!
Помисли за Джоан... - Пусни го.
Помисли за Джоан, Джейми. - Не ставай глупав!
Сега!
Това е! Бавно!
Добре. Сега отстъпи назад. Да ти видя колана. Вдигни блузата.
Сложи ги на земята.
Ритни ги към мен.
Мадам, назад, докато кажа да спрете.
Добре. - Прави каквото ти казва.
Назад! Назад!
Спри! - Добре, господине.
Ти, на колене! На колене!
6-36, централно управление. - 6-36, продължавай.
Хванах бял мъж. На ъгъла на Лоръл и Втора улица съм.
Човекът отговаря на описанието на един от стрелците от банката.
Това е на една пресечка. - Хайде, Нико, просто ни закарай там.
Карай, просто карай.
Ще се пържиш за това, което си направил и аз ще си запазя място на първия ред.
Чакай!
Какво, мамка му! Защо го правиш, брат? - Защото те обичам, брат!
Погледни ме, погледни ме, Джейми, погледни ме, хей, хей.
Прикрий се!
Скъпа, трябва да вървим. - Хайде, Джейми!
Хайде! - Върви! Да вървим!
Бягат, стрелят, заподозрените бягат пеш. 1200 пресечка.
Внимавайте, цивилни офицери са в преследване.
Да вървим! ФБР-6-25, включваме се в търсенето.
О, боже! О, боже!
Джейми...
Да. Хайде.
Ще ги блокирам.
Задната врата!
Движи се! Движи се!
Аз съм на Маура, тръгваме към Джоузефин. Почти го настигнах.
Чисто! - Чисто. Давай, давай, давай!
Към портата!
Какво по дяволите! Махай се, мамка му, от къщата ми.
ФБР! - Пази се, пази се! Стой долу!
Улучен е. - Виждаш ли го?
Не, а ти! - Не.
Видях го! Нико, ще тръгнеш надясно!
Тук някъде ще е. Стрелецът не може да е далече.
Върви наляво. - Добре. Да обиколим.
Намерих кръв.
По дяволите. Хвърли го.
Лош ход, приятелю. - Назад, назад, по дяволите!
Пусни го, пънкар! - Пусни пистолета!
Не! Стреляй, Майк! Направи го. Стреляй.
Хей, Майки, ако стреляш, ще го уцелиш.
Направи го!
О, по...
Заподозреният е ранен, заподозреният е ранен.
По дяволите, по дяволите.
Къде е брат ти?
Мъртъв е. Аз... Мъртъв е, по дяволите.
Мъртъв.
Полицаи се нуждаят от линейка.
Споменавай на Джоан колко много я обичам, нали? Всеки ден.
Всеки ден. - Всеки ден.
Ще се грижа за нея.
Обичам те толкова много. Дяволски много.
Обичам те, Джейми. Обичам те.
Какво търсиш? - Някой мина оттук, ще опитам да намеря
зъби или нещо, по което да го идентифицирам,
преди напълно да се разложи. - Познавам този боклук.
Това е на татуирания от банката.
Сигурен ли си? - Абсолютно.
Само това е останало от брат му. - Господине...
Момчета, ще хвърлите едно око на това? Познато ли ви е?
Предполагам това значи, че не е излъгал.
Как се е запазило? - Сребро.
Благородните метали не реагират на сярна киселина.
Добър ден, г-жо Ришото. Помните ли ме?
А, специален агент Рос. - Да! Добре ли сте?
Да, добре съм. - Хубаво.
О, аз просто...Подхлъзнах се във водата, излизайки от душа.
Да, да. - Ще възразите ли, ако вляза?
Имам само няколко допълнителни въпроса към Вас?
Да, да. Разбира се. - Да. Благодаря.
Какво сладко бебче! Хей, хей!
Е, как е тя? Чух, че и е правена операция скоро.
Миналата пролет. Добре е.
Докторите казват, че ще се оправи. - О, хубаво е да го чуя.
Вродено сърдечно заболяване... Разбрах, че операцията е много скъпа,
да се покрият всички тези разноски... Бяхме благословени. Събрахме дарения
и много щедри хора ни се притекоха на помощ.
Но, вие вече знаете, специален агент.
Току-що казахте "ние". Бяхме благословени?
Да, така е. Аз и бебчето ми. Било е невероятно щедро.
И дарителите? Всички ли са анонимни? Да, такива са правилата.
Хората наистина могат да те изненадат. - А бащата?
Той вече не е с нас. Отиде си. О, съжалявам.
Недейте. Някои неща просто не е писано да станат.
Знаете ли... Аз... аз имам
момиченце също. Да, вече не е толкова малка.
Прекрасна е. - Да, и аз така смятам.
Но... В очите и има тъга.
Видяхте я, нали?
Да, заради мен. Знаете, аз и майка и...
Имахме неуспешна връзка.
Неуспешна връзка, която причини много страдания на дъщеря ми.
Сега мога само да се надявам, че това не и се е отразило прекалено лошо.
Мога ли да ви дам един съвет? Изглеждате ми умен мъж, дори добър.
Но има нещо, което не сте разбрали още.
Наистина ли? - Да...
Баща ми през целия си живот ме разочароваше.
Но това нямаше значение, защото той беше моят татко.
Всяко малко момиче се нуждае от такъв. Просто е така.
Може да ни отнеме известно време да го разберем,
но винаги го правим.
И наистина работата ти...е проста.
Направи каквото можеш, за да оправиш тази бъркотия.
Опитай да го направиш за нея. И просто я чакай.
"Чакай"? - Да. Чакай. Това е.
Никога не се отказвай.
Това ли е направил баща ти? Да чака?
Не. Не го направи.
Каза, че начинът е да го направиш
и да се надяваш, че малкото ти момиченце ще е добре.
Аз не го разбирам така.
Може просто да избереш да оставиш бившата си
където трябва да бъди, в миналото. И да гледате напред с дъщеря ти.
Знаеш ли...
Това наистина е страхотен съвет.
Приятно ми беше да си побъбрим, специален агент Рос.
Надявам се денят ви да е хубав.
Късмет, г-жо Ришото.
Хей... Благодаря ви.
Как беше? - Свърши.
А тя?
Лошите момчета са мъртви. Всички пари са върнати.
Всичко свърши.
Да, можехме да я обвиним, напълно да я съсипем.
И дъщеря и вероятно щеше да влезе в системата.
Ще бъда в колата.
Здравей. Прекрасен ден.
Има някой, който искам да видиш. Някой наистина специален.
Ела.
Превод: Валерия Георгиева avetorrents.com