Невероятно е колко изтощително физически е да бездействаш.
Ако не можеш да издържаш скуката, тази работа не е за теб.
Първа глава - Париж Целта
Париж се събужда по-различно от другите градове.
По-бавно.
Без ръмженето на дизеловите двигатели на Берлин или Дамаск.
Или непрекъснатото бръмчене на Токио.
Попай морякът го каза най-добре.
"Аз съм себе си".
Аз не съм изключителен. Аз просто съм...
отделен човек.
Считай се за късметлия ако пътищата ни не се пресрещнат.
Само където късметът не съществува. Както и кармата
и, за съжаление, справедливостта. Колкото и да искам да съществуват,
фактите са други. Човек се ражда, живее си живота
и след време умира.
А през това време върви по своя път.
Цитирам... някой.
Не помня кой.
140 милиона души се раждат всяка година.
Плюс - минус.
Населението на целия свят е някъде около 7.8 млрд.
Двама души умират на всяка секунда.
Докато 4 души се раждат в същата тази секунда.
Ничие мое действие не би намалило тези показатели.
Скептицизмът често е бъркан за цинизъм.
Повечето хора отказват да повярват, че отвъдното
е нищо повече от една студена, безкрайна празнота.
Но аз го приемам, както и свободата, идваща с приемането на тази истина.
Осъзнах с времето, че моментът, когато е време да се действа
не е тогава, когато рискът е огромен. Най-големите проблеми изкачат
в дните, часовете и минутите, водещи до целта
и минутите, часовете и дните след това.
Всичко спада до подготовка, внимание до детайл,
изчистване, изчистване и изчистване.
Не оставяш нищо на тези с пинсетите и криминалистичните чантички.
И избягвай да те видят. Което е невъзможно в 21-ви век.
Избягвай да си съмнителен. Бъди спокоен.
Върви си.
Този ми камуфлаж е взет от немски турист, който видях в Лондон.
Никой не иска да комуникира с немски турист.
Парижани ги избягват като улични мимове.
Във Франция има 1500 Макдоналдса.
Добро място, където да вземеш десет грама протеин за едно евро,
заедно с другите 46 милиона, които сервират всяка седмица.
Не мога да ти кажа кога ще се появи, но според информацията,
която извлякох, трябва да се покаже. Само това мога да направя.
Още ли си там? - Минаха пет дни.
Ще действам днес или утре. - Добре.
Ако ние не си изпълним ангажимента... - Ние?
Няма да ни се плати и ние ще си поемем разходите.
Обади се ако следващите 24 часа минат... неуспешно.
Тогава ще го мислим.
Светът е жесток.
Пак ще използвам клише.
Всеки човек е за себе си. Убий или бъди убит.
Естествен подбор.
Всичко това не е ли част от човешката ни природа?
А тези, които вярват във вродената доброта на човечеството
искам да ги питам едно - базирано на какво е тази вяра?
Често си резервирах Еърбнб. Вече не.
Тези домакини обичат скритите си камери.
Утешавайте се с факта, че 70 до 80% от грешните присъди
са резултат от свидетелски показания.
Но са ти нужни само няколко епизода на "Дейтелин",
за да знаеш, че има безброй причини, по които да те натопят.
Ако измислиш няколко, то ти си гений.
Аз не съм гений.
Винаги малка група хора са експлоатирали мнозинството.
Това е основата на цивилизацията. Кръвта на мъченика,
която свързва всички тухли.
Каквото и да става, гледай да си част от тези няколко човека,
а не от мнозинството.
За Ани Оукли дистанцията е единственото предимство.
Всичко друго - звукът на фойерверки,
чупенето на стъкло, писъците... това са недостатъци.
Когато и странични лица биват въвлечени, всичко става размазано.
Военните му викат "тунелно виждане", а аз му викам "професионален късмет".
Мамка му.
Часовете в безделие са тези, които най-често съсипват човека.
Това не е цитат на Дилън Томас, но трябва да е.
Мисиите, които се очаква най-много да те тревожат
винаги са най-скучните.
С времето започнах да оценявам "дистанционната работа".
Инсценирани злополуки, постепенно отравяне.
Всичко с малко креативност.
Кога беше последното ми хубаво, спокойно удавяне?
Гари Риджуей, "Убиецът от Грийн Ривър",
е убил поне 49 жени за две десетилетия.
Не можеше да напише "котка" дори да му напишеш "отка".
Но той беше усърден.
Аз съм направил вече 10,000 часа.
Освен това съм подпомаган от умората на полицията.
Много са натоварени.
Тед Уилямс е тупвал 344 цял живот.
Аз бих удрял хилядарка, но няма да получа овации
ако един мафиотски счетоводител получи сърдечен удар.
Единственият път, когато никотинът, червеното месо и стресът
ми свърши черната работа.
Сред многото лъжи, казани от военнопромишления комплекс,
любимо ми е твърдението им,
че липсата на сън не се счита за измъчване.
Бдителността е жизненоважна. И най-дисциплинираният ум се уморява,
става нетърпелив, прибързан... Небрежен.
Намирам музиката за приятно разсейване.
Уред за съсредоточаване.
Не позволява на вътрешния ти глас да страни от теб.
Действията ми наблягат на логиката и са фокусирани към целите ми.
Аз не съм тук, за да взимам страна. Не е моя работа да излагам мнение.
Никой мой работодател няма нужда да ме убеждава в някаква кауза.
Не служа на ничий Бог или страна. Не развявам ничий флаг.
Ако съм ефективен, то е заради едно просто нещо.
На мен не ми пука.
От това разстояние, свръхскоростният куршум не е проблем.
Просто ми трябва пулс под 60 и премерено стискане,
за да не може стъклото да промени траекторията.
Придържай се към плана.
Предвиждай, не импровизирай.
Не се доверявай на никого.
Никога не предоставяй предимство.
Води единствено битката, за която ти плащат.
Изключи емпатията. Емпатията е слабост.
Слабостта е уязвимост.
При всеки твой ход се питай: "Каква изгода имам аз?"
Това е нужно.
В това трябва да положиш усилия.
Ако искаш да успееш.
Просто е.
Мамка му.
Това... е ново.
КБНДУБ. Какво би направил Джон Уилкс Бут?
Нитробензен. Атомизиран нитробензен.
Мога направо да си изчистя очите и езика.
Направи каквото можа. Спокойно. Дишай.
Доста километри имате да изминете, г-н Унгър.
Впечатляващо. Насладете се на полета.
Как е възможно? Това е невиждано. - Случи се.
Това ли да кажа на клиента? Това е проблем.
Проблем е най-леката дума. Прозорецът ни за действие е затворен
за кой знае колко дълго. По дяволите.
Ще оправим нещата възможно най-рано. Ще направим всичко нужно.
Кажи ми, когато...
Паспорт.
Шапката.
Внимание, пътници. Полет 1258 от Санто Доминго
ще кацне скоро. Предлагаме пътнически ваучери днес
за тези пътници, които биха взели по-късните полети.
Говорете със служител ако желаете. - Благодаря ви, че се съгласихте
да си дадете мястото, г-н Бункър. Това ви дава стая за тази вечер
и безплатни питиета на полета утре. Полетът е директно за Санто Доминго.
Ето там.
Бихте ли искали да... - Не, благодаря.
Втора Глава - Доминиканска република Скривалището
Четири.
Не. - Не я събуждай.
Тя има нужда от сън. Преглеждат за вътрешни кръвоизливи.
Преляха й кръв за втори път и сега е на тежки болкоуспокоителни.
Били са двама. Тя може да ги опише. Не е като да са били дегизирани.
Един от тях е бил жена. Това не е било обир. Тя каза, че...
Тя може би... - Почини си.
"Има и по-лоши неща от тези, които ми причиниха". Това повтаряше тя.
Можеш ли да си представиш? По-лоши неща?
Тя ми каза, че по време на... нападението,
тя е намушкала мъж, скочила е през прозорец,
скрила се е в джунглата... Оставили са кола с лампичка отгоре.
Все едно е такси. Виж, тя знае,
че има неща, които може и не може да казва ако някой пита.
Винаги си бил мил със сестра ми. Тя те обича.
Научих се да не си навирам носа, но... - Маркъс.
Дойдоха за теб и не възнамеряваха да оставят свидетел.
Маркъс, слушай. Обещавам ти, заклевам се,
че нищо подобно няма да бъде позволено да се случи отново.
Тя може да пътува и по-късно днес ще отиде
в частна болница в Пунта Кана.
Не. Не трябва да опитваш... - Добре ли си?
Дай да те видя. Беше ме страх, че ще кажа нещо.
Но не го сторих. Каквото и да казаха, без значение какво направи,
аз не им казах нищо за теб. Нищо.
Би бил горд с мен. Бях силна.
Знам. - Колко е зле?
Скоро ще разбера.
Казах си: "Ако не оцелея,
повече няма да го видя." Не можех да понеса тази мисъл.
Затова взех решение.
Почини си сега. - Добре.
ПОДПИС
Би ли искал да го изпратиш през нощта?
В този случай ще бъде получена до два дни, г-н... Мадисън.
Лео, обвинявам те теб за това, че нося работата си вкъщи.
Придържай се към плана.
Предвиждай, не импровизирай.
Не се доверявай на никого.
Никога не предоставяй предимство.
Води единствено битката, за която ти се плаща.
Забрани емпатията.
Емпатията е слабост. Слабостта е уязвимост.
При всеки твой ход се питай: "Каква изгода имам аз?"
Това е нужно.
Към това трябва да се съсредоточиш...
Ако искаш да успееш.
Просто е.
Мамка му. Тъкмо започнах.
Ще ти покажа.
Вземи я. Вътре има и гумичка. Всичко мое е твое.
Вземи ми и портфейла. Какво още? И радиото ми ли искаш?
Разкажи ми за голямото си пътешествие преди три дни, Лео.
Моля? Три дни?
Чакай, чакай, недей! Ще ти кажа.
Откачалката и жената, нали? От частното летище.
Помня, че ги взех някъде около обяд.
Чаках, но нищо не ставаше. Беше бавен ден и седмица.
Щях да се чупя, но пристигнаха два чартърни самолета.
Пристигнаха две откачалки и жената.
А мъжът с нея? Копелето беше доста страшно.
Разкажи ми за престоя ти с тях възможно най-подробно.
Закарах ги. Това е. Казаха ми, че това е "обиколка",
после ми казаха да поема по "Шосе 1" и после в джунглата.
Пуснаха ми GPS-а и следвах пътя. Не приемаха не за отговор.
Влязохме в частен имот и аз трябваше да чакам.
Нямаше ги близо... час, може би. - Хвани следващият изход.
Помня, че огладнях яко и не ми пукаше колко начисляваше апарата.
Щях да ги изоставя. Не ми е позволено, но без малко щях.
Отбий тук.
Върнаха се след залез. Кракът на мъжа беше целият в кръв.
Поискаха да ги върна до летището. Това е.
Може ли? Искаш ли една?
Попитай ме каквото поискаш.
Не знам кои са и не искам да знам кои са.
С цялото ми уважение.
Какво ще кажеш просто да изляза и да оставя ключовете? Аз ще походя...
И... готов сте, г-н Кънингам. Приятно пътуване.
Трета глава - Ню Орлиънс Адвокатът
Ню Орлиънс.
Красивият, влажен Ню Орлиънс.
Хиляда ресторанта, едно меню.
Където добрият професор Ходжис ме убеди да спра да уча право
и да се опитам да заобикалям закона.
Има над 50,000 складови съоръжения в САЩ.
Аз имам складове в 6 от тях.
Понякога си представям как когато автоматичните плащания спрат,
в епизод на "Надпревара за находки" ще отключат един от тях
и ще видят какво има вътре.
Долорес. Липсвах ли ти?
Охранителна камера и мъртва ключалка от 80-те.
Старомодни решения за истински проблеми със сигурността.
Благодаря ти много, човече. Спаси ми живота.
Едно, хиляда. Две, хиляда.
Три, хиляда. Четири, хиляда.
Пет, хиляда. Шест, хиляда.
Седем, хиляда. - Нямам търпение.
Всичко наред ли е? - Да. Само един ли е?
Само един. - Боже мой.
Довиждане. - Чао.
Здравей, Долорес. - Здравей. Как...
Боже мой. Боже мой.
Боже мой. - Спри да го повтаряш.
Какво има, Долорес? Казах, че ми трябва имейл...
О, боже. Какво си мислиш като идваш тук?
Това е много нетипично за теб. Би ли се обосновал?
Не се сещам какво бих предложил, за което да си струва
рискът, който поемаш сега.
Давай. Прави каквото ти каже.
Лудост. Няма друга дума за това. Лудост.
Няма причина да си ядосан на мен.
Съжалявам. Аз отворих вратата. ФедЕкс...
Аз съм този, който съжалявам. Извинявам се.
Очевидно има някакво недоразумение.
Поеми си въздух. Помисли за минута.
Този проблем ще се реши за нула време. Обещавам ти.
Веднага щом той осъзнае безумните си действия.
Прибрал си се у вас? Защо след като знаеше, че ръцете ми са...
Трябвало е да знаеш, че нямам контрол върху последиците.
И въпреки това си се прибрал? - Кои бяха те?
На кого му пука? Само погледнах фактурата,
което няма отношение по случая. Последиците от грешката
са автоматични. Те са задължение към клиента.
Бях принуден да се компенсирам на много ядосан и властен човек.
Не ми е и минало през ума, че ще се прибереш.
В нито един случай. По дяволите. Това е детинско.
Но не е твърде късно. Дори сега, целият провал може да се спаси.
Но само ако изчезнеш, което и предположих, че е станало.
Имаш пари за цял живот, благодарение на мен в не малка част,
така че защо ги харчиш тук под чужди псевдоними?
Не ми вярваш. Не мисля и че можеш. Хубаво, сам си го навлякох.
Но след всичките тези години смятах, че имаме някакъв вид взаимоотношения.
Някъде тук е.
Знам, че имаш резервни копия, Еди. За мен, всеки и за цялата организация.
Защото не би ги оставил някъде другаде извън този офис.
Няма такова нещо. Всичко беше на тези два лаптопа.
А сега вече не е.
Кой си мислиш, че заплашваш? Не би го сторил. Нямаш полза.
Единственият логичен избор за теб е да се обърнеш, излезеш през вратата
и поемеш към следващия ти живот. Пожелавам ти всичко добро.
Ще те удавя бавно, а после ще те изхвърля.
Страничната ти работа все още не е довършена,
но след като изцяло изчезнеш, следата ще свърши където започна.
Освен...
Нужна ми е тази информация, Едуард. А ти нямаш време.
Майната ти... - Три 9-калиброви пирона.
Непушач на средна възраст. Около 80 килограма.
Трябва да издържи 6,7 минути.
Мамка му. Придържай се към плана.
Предвиждай, не импровизирай.
Води единствено битката, за която ти се плаща.
Не се доверявай на никого.
Бих се молила ако мислех, че има полза.
Имам имената, които търсиш. Знам къде са.
Но... преди да ти ги дам, искам нещо в замяна.
Знам на какво си способен. Как можеш да... инсценираш нещата.
Ще ти дам имената, но не оставяй нещата да изглеждат като нещо друго.
Моля те. Не мога просто да изчезна.
Децата ми се нуждаят от...
Забрани емпатията.
Явно все пак ще се моля.
Емпатията е слабост.
Слабостта е уязвимост.
При всеки твой ход се питай: "Каква полза имам аз?
Това е нужно.
В това трябва да положиш усилия ако искаш да успееш.
Просто е.
Искаш ли да ти помогна да се отървеш от това тяло?
Аз не съм лош човек.
Не съм.
Започнал си работа в Париж на 28 ноември, така че отиди на "Н".
Под "Н" намери 1128.
Едно, едно, две, осем.
Ще познаеш адреса.
Заради... случилото се,
има добавка отзад. Два номера на банков превод
към подизпълнителя, за който се интересуваш.
Записани са под сметката. Какъв е номерът?
Две, три, едно. - Т. Пак по числен ред.
Клейборн? - Клиентът.
Чистенето без да допуснеш грешка е много трудоемко.
Меко казано.
Ако искаш да решиш пъзел, махни 1-2 парчета.
Разпръсни останалите. Как му се викаше?
Мери два пъти, режи веднъж.
Дори аз трябва да си напомням, че единственият житейски път
е този зад теб.
Готово. Ваша е, г-н Кинкейд.
Четвърта глава - Флорида Звярът
След 200 метра, дестинацията ви ще се намира вляво.
"Съншайн Стейт."
Къде другаде би намерил толкова много души с еднакви намерения...
извън затвора.
Дано не смятат да преспиват тук. - Хайде, човече.
Всичко по реда си...
Тази вечер ще изкараме бая мангизи!
Може би 30-дневен период за изчакване за креатин не е лоша идея.
Ето те.
Бдителен. Силно съсредоточен.
Все още ли не ти пука?
Чао, братле. Дива, долу!
Дива! Стига де.
Водя се по статистиката, че питбулът средно тежи
между 15 и 25 килограма.
Изглежда по-голяма отблизо.
Внимание. Съдържа дифенхидрамин. Не взимайте при алергия към него.
Свържете се с ветеринаря ви при повръщане и окапване на козина.
Дива!
Придържай се към плана си.
Предвиждай, не импровизирай.
Не се доверявай на никого.
Води единствено битката, за която ти се плаща.
Избра грешната къща, копеле.
Ти ли си този от Доминиканска република?
Това си ти, нали?
Знаеш ли, повечето хора...
Това е нужно.
В това полагай усилия...
Ако искаш да успееш.
Просто е.
Здравейте, г-н Грант. Ще ви кажем като стане време за качване.
На път за вкъщи, надявам се. - Още не.
До всички пътници на полет 182 с пълно обслужване.
Каним пътниците с малки деца и хората със затруднено движение за...
Пета глава - Ню Йорк Експертът
На една крачка от града, който никога не спи.
На почти изолирано място.
Какво правиш? Живееш сред "нормалните" хора.
Пожелаваме ви приятно пътуване, г-н Малон.
За активен практик живее в приятно кварталче.
Странен избор.
Лео каза, че прилича на памучна клечка.
Не е сгрешил.
Вятърът от северозапад върви с 20 мили в час.
Лек снеговалеж и продължителен студ ще има утре.
Днес времето достигна 28 градуса. Утре ще достигне 25...
Добре. Всеки знае, че когато жена бъде убита,
главните заподозрени винаги са съпругът или приятеля.
Особено ако не е била изнасилена.
Може би не всеки го знае.
Не знам дали го имам за изкуство... - Добре.
Чакай, чакай...
Много съм добре съм от толкова време. Изведнъж вече съжалявам,
че не ям сладолед на всяко хранене.
Искате ли меню? - Не, благодаря.
Бих искала комбинация от уискита. И бутилката ми.
Удоволствието е мое. - Под питие имам предвид много.
Поне ми кажи, че Ходжис е мъртъв. Кажи ми, че е умрял в мъки.
Заповядай. Шеф готвачът ми носи всичко, което мисли, че бих харесала.
Това е специалното му ястие. Прекрасно е.
Няма да намериш по-добро.
Би бил много неучтив да не се присъединиш в последната ми вечеря.
Страхуваш се да няма нещо отровно ли?
Предполагам също така си посетил един определен бабаит от Флорида.
Не тъжа за него. - Заповядайте.
Желаете ли да опиша съставките? - Докато ги кажеш, те ще изчезнат.
Приятно ядене.
И да пиеш ли няма? Боже.
Ако има значение, никога не бих въвлякла приятелката ти в това.
Нямам участ в случилото се с нея. Не се съгласих с методите му.
Но сам си виждал колко... възприемчив е.
Получаваш име и адрес. Нищо лично не е.
Всички ние знаем какво е един човек да стои между нас и наградата.
Когато започнах, бях изненадана от това на какво съм способна.
Колко лесно беше. Шокиращо лесно.
Но все пак се убеждавах, че има неща, които не бих направила.
Парите бяха мотивация, което...
Преди беше достатъчно, с тях можеше да си купиш нов живот.
Поредната лъжа, която си казвахме. Кога за последно се попита
защо някой под твоя прицел е толкова презиран?
Жестокостта за един човек е прагматизъм за друг.
Старата поговорка.
Ловец влиза в гората и вижда гризли.
Най-голямото, което е виждал. Вдига си оръжието и стреля.
Мечката пада, ловецът отива при нея, но там няма нищо.
Няма мечка, няма счупени клони, няма кръв.
И тогава изведнъж гризлито увива голямата си ръка
около раменете му и казва: "Имаше възможност.
Пропусна, така че или аз ще пирувам, или,
изборът е твой, аз те содомизирам."
Логично, ловецът избира живота.
На следващия ден ловецът се връща в гората
с много по-голямо оръжие и отново вижда мечката.
Прицелва се и стреля. Мечката пада. Ловецът прибягва напред.
Няма следи от мечката, докато тя не се изправя зад него
и му казва: "Знаеш сделката". Унижението се случва.
На следващия ден ловецът пак се връща. Този път с базука.
Вижда мечката, слага си я на мерника и стреля.
Откатът го изхвърля назад. Поглежда, докато димът се разчиства
и там мечката се изправя над него със скръстени ръце.
Мечката присвива очи.
"Не си дошъл да ловуваш, нали?"
Можеше да катастрофирам, да се подхлъзна на лед.
И въпреки това, ти си тук.
Дори сега да изкрещя, пак ще загина.
Ти ще се измъкнеш. Най-вероятно.
Но не и чист. Защо поемаш този риск?
Отчаяно търся разговор. - Поласкана съм, но не.
Тук си, защото не можеш да си помогнеш.
Очакваше да седнеш срещу мен и да се чувстваш спокоен.
Както в онзи скорошен ден, в който се прицели и някак си...
Пропусна.
Как това е възможно? Толкова дълго се подготвях за това,
че дори не вярвах, че ще се случи.
Как сте? - Приключихме. Може да прибирате.
Страхотно.
Дали по някаква случайност имате сладолед отзад, Карл?
Да не сте искала и меню за десерт?
Не, всичко е наред.
Придържай се към плана...
Предвиждай, не импровизирай. Не се доверявай на...
Стигнахме ли? Още малко ли?
Долу по реката ли отиваме?
Да знаеш, че прекарваш последните си минути.
Не бих го пожелала и на най-големия си враг.
Кой, в този момент, си ти? Ще си спомниш разговора ни.
Определено. Когато дойде и твоето време.
Няма твоят живот да ти мине на лента, а моя.
Това е нещото, което най-много се надявам да те преследва.
Би ли помогнал на една жена?
Не се доверявай на никой.
Това е нужно... ако искаш да успееш.
Това беше рисковано. Знаейки как полицията
преценява колко усилия да вложи според състоянието на жертвата.
Не ми пука.
Шеста глава - Чикаго Клиентът
Истината за богатството е, че колкото повече имаш,
толкова по-трудно можеш да се скриеш.
Разбира се, специалните регистрационни номера не помагат.
Пристигнахте до желаната ви дестинация.
Не мисля, че този е от Мосад.
Знам, че не е от Менса.
Късмет с "Уърдъл".
Не оставяй следи. Нищо, от което да те подушат.
Сайонара, Северна Америка. - Ако може инициалите ви тук и тук.
Напишете ги.
Перфектно. Работата ви с нас официално е приключена
и всичко ви е прехвърлено. Надявам се отново да бъдем на вашите услуги.
Консултантите ни биха се радвали да обсъдите
нашите инвестиционни възможности. - Интересно.
Момчета, не тук. Вървете си.
Заповядай. Броунинг. Смит & Уесън. Колт.
Не виждаш това, което търсиш. Какво желаеш? .380?
Перфектно е за Джеймс Бонд. Ами този калибър .38?
Това е "Дезърт Ийгъл" ако търсиш нещо преносимо,
което може да свали лос. Разбираш от глокове, гледам.
Донесъл си си твой собствен.
Следващото оръжие е с 50% отстъпка. - Това е предостатъчно.
Искаш ли амуниции? Добре, няма.
Добре дошъл, Г-н Хартли. За първи път идвате тук.
Приятна тренировка.
Чисто нов. - Извинявай, човече.
Това не е лудост. Лудост е да караш със 150 км в час за работа всеки ден.
И после да кажеш, че това не ти харесва.
И на следващия ден да се качиш в колата и да караш пак със 150.
Напълно си прав. - Не ме слушаш.
Питаш ме за определена биткойн сделка и какво е къса продажба.
Аз ти казвам и на теб това ти харесва. Не ме слушаш.
И какво ще правим? - Хайде.
Нека тренираме. Както когато каза: "Да направим сесия без почивка."
А аз казах, че такива не правя.
На кой му е нужен троянски кон, когато имаш "Постмейтс"?
Защото всичко е наред, докато милиардерът не поиска диня денсуке.
Дойдоха за теб и нямаха намерения да оставят свидетел.
Беше ме страх, че ще кажа нещо. - Не знам кои са.
Не искам да знам и кой си ти. - Последиците, когато някой сгреши,
са автоматични. - Избра грешната къща.
Когато се прицели и някак си... пропусна.
Щом го видя, ще имам добра идея как това ще протече.
Трябва да има компенсирана данъчна тежест и очаквам да се стори нужното.
Няма да съм разочарован от теб, а от себе си и всички въвлечени
за това, че не те замених по-рано...
Кой по... Как успя...
Добре.
Аз...
Ще ти звънна отново, Марвин.
Ще звънна пак. Затварям.
Аз...
Нека никой не откача.
Не забелязах... Целият съм в слух.
Сградата била охранявана. Коледните бонуси ще са ниски.
Аз... не държа пари тук.
Но мога да уредя да ми докарат. Не? Какво точно мога да направя за теб?
Дойдох, за да ти покажа колко лесно човек може да те открие, г-н Клейборн.
И да те питам дали имаме проблем. - Дали имаме проблем ли?
Не, разбира се. Очаква ли се да знам кой си?
Защото вече не помня толкова добре лица и имена.
Добре.
Има адрес. "Руе ду Грев" 3...
Все още не...
Чакай.
Ти.
Не знаех. Моля те, изслушай ме.
И да ти отговоря - нямаме проблем. Нямам лоши чувства
за каквото и да се е случило. Или не се е случило.
Нека изясня ситуацията добре.
Веднага след... инцидента, аз получих телефонно обаждане.
Казаха ми, че нещата са се развили зле.
Отговорът ми бе, че няма перфектни.
Тогава, признавам си, попитах какво се случва при тези обстоятелства.
И тогава адвокатът Хеджис предложи в този изключително рядък случай
да си осигуря застраховка, за да предотвратя ответен удар.
Тогава се запитах защо тази отговорност е моя.
Трябва да разбереш цялата...
Бях много зелен в тези неща и не исках ответен удар.
Така за цената на 150 бона се разбрахме
следата да бъде "изтрита".
"Нужно е почистване." Негови думи, не мои.
Уверих се, че съм пратил достатъчно пари и не съм мислил повече за това.
Допреди...
Това, което искам да кажа тук - и не мога да го кажа по-ясно -
е, че нямам проблем с теб. Никакъв.
Доколкото знам, всичко между нас е наред.
Любопитен съм. Нахлух в дома ти
посред нощ с пистолет със заглушител и си нямаш на идея защо съм тук?
Ако ми се наложи да се върна, може да намериш радиоактивно петно
в чашата ти за кафе. Бавна смърт от некроза на лицето.
Или може трагично да се спънеш и паднеш в асансьорната шахта.
Но обещавам ти, ще намеря нещо подходящо.
Епилог - Доминиканска република
Нуждата да се чувстваш в безопасност. Лош навик.
Съдбата е плацебо.
Единственият житейски път... е този зад теб.
Ако в краткото време, което имаме, не приемеш това,
може би не си един от малцинството.
Може би си като мен.
Един от многото.
Превод и субтитри: The_Assassin a.k.a Иван Димитров