превод - dartakoff
Това е Ниагарският водопад в щата Ню Йорк,
водопад с ненадмината красота и мощ.
Никола Тесла проектирал първата голяма
водноелектрическа централа в света на ниагарския водопад
през 1895 г. използвайки променливотоковата
полифазна електрическа система изобретена от него.
Тази водноелектричека централа поставя
бъдещите стандарти за електричеството в света.
НИКОЛА ТЕСЛА
ГЕНИЯТ КОЙТО ОСВЕТИ СВЕТА
Говорител ДИЙН МОНРО
Продуценти Д-Р ЛЮБО ВУЙОВИЧ и ПРОФ. АЛЕКСАНДЪР МАРИНЧИЧ
Режисура Д-Р ЛЮБО ВУЙОВИЧ
ПРОФ. АЛЕКСАНДЪР МАРИНЧИЧ и ХЕНРИ ЖЕСИОНКА
Сценарий УИЛЯМ ТЕРБО
Д-Р ЛЮБО ВУЙОВИЧ и РИЧАРД ГУЛД
Америка, хората от страните по целия свят идват в Америка,
в пристанището на Ню Йорк и навлизат през дверите на новия си живот.
През 1884 г. Никола Тесла, син на сръбски ортодоксален свещеник,
стоял на палубата на кораба и се усмихвал със задоволство.
Тук в тази страна, точно в този град
той един ден ще промени лицето на Земята.
Никола Тесла е роден на 10 юли 1856 г. в село Смиляне, област Лика.
Тя по-късно ще стане част от Югославия.
Баща му, Милутин Тесла, бил строг свещеник,
а майка му, Джука Мандич, е била изобретател по свой начин
на домашни вещи и това е чантата, която е направила за него.
Тя никога не е фотографирана.
Детската му мечта е била да отиде в Америка
и да впрегне мощта на Ниагарския водопад.
Тесла учи математика и физика в Грац, Австрия
и философия в Прага, Чехословакия.
Той започва кариерата си като електроинженер
в телефонна компания в Будапеща през 1881 г.
Там, докато Тесла се разхождал с приятел в градския парк,
неуловимото решение за въртящото се магнитно поле проблясва в ума му.
С пръчка Тесла начертава схемата в пясъка,
обяснявайки принципа на индукционния мотор.
Преди да отиде в Америка Тесла постъпва
в континенталната компания на Едисон в Париж, където проектирал генератори.
През 1883 г. в Страсбург той самостоятелно изработва
прототип на индукционния мотор и го пуска успешно.
Като не успял да заинтересува никой в Европа
да произвежда това революционно устройство,
Тесла приема офертата да работи за Томас Едисон в Америка,
където се занимава с подобряването на динамомашините на Едисон.
Тук започва противопоставянето в мненията между него и Едисон
по отношение на правия срещу променливия ток.
Работилницата на Едисон.
Това несъгласие прераства във войната на токовете,
като Едисон по-късно губи битката и не успява да защити
инвестициите си в правотокови съоръжения.
Тази паметна плоча на Едисон в долен Манхатън
отбелязва първата правотокова електроцентрала в САЩ.
Едисон е изградил империя основана на правия ток,
захранваща индустрията, транспорта
и домакинствата в големите градове с прав ток.
Тези лампи на Едисон били слаби и неефективни,
когато са захранени с прав ток.
Тази система имала сериозен недостатък,
токът не можел да се пренася на повече от 3 км
поради невъзможността да се постигне високо напрежение,
необходимо за пренос на далечно разстояние,
следователно е било необходимо на всеки 3 км,
да има правотокова електроцентрала.
Правият ток тече постоянно в една посока,
а променливият ток променя посоката си 50 - 60 пъти в секунда
и може да бъде трансформиран до много високо напрежение,
което намалява загубите при пренос на далечни разстояния.
Бъдещето принадлежало на променливия ток.
Никола Тесла разработил променливотокова полифазна система
от генератори, електромотори и трансформатори
и притежава 40 основни американски патента за тази система,
които Джордж Уестингхаус купил, решен да захрани Америка
с електрическата система на Тесла.
Едисон не искал да загуби правотоковата си империя и започнал война.
Това била войната на токовете между правия и променливия.
Тесла заедно с Уестингхаус, в крайна сметка излязъл победител,
защото променливият ток бил по-добра технология.
Това била победа на прогреса като за Америка, така и за света.
Къщата на Едисон в Ню Джърси показва охолен живот
и неговото място в историята е запазено.
Това бил пълноценен живот и завършил в мир през 1931 г.
След като побеждава Едисон Тесла отваря първата си лаборатория
на 5-то авеню в Ню Йорк.
Докато славата на Тесла растяла много прочути негови приятели
посещавали лабораторията му и участвали в експериментите му.
Американският писател Марк Твен бил особено заинтригуван.
Робърт Ъндъруд Джонсън участвал в експериментите на Тесла.
След като ток с много висок волтаж
безвредно преминал през тялото му споделил:
"По това време бях среда за преминаването на електрически ток
с милиони волтове от високочестотната система на Тесла,
като преди това вярвах, че 2500 волта обикновен ток е достатъчен да ме убие.
Токът с много високо напрежение преминава повърхностно през кожата,
заобикаляйки жизненоважните органи
като сърцето и мозъка и следователно е безвреден."
Тази лаборатория изгаря до основи и два етажа с лично конструирано
и уникално научно оборудване, заедно със записките му са унищожени.
Ню Йорк Таймс от 14 март 1895 г. интервюира Тесла
непосредствено след пожара и съобщава за
тежките загуби на изтъкнатия изобретател,
които са не само финансови,
но и забавят разработката на нови изобретения.
Робърт Ъндъруд Джонсън, издател на списанието "Сенчъри",
автор на книгата "Спомени от вчера" и други книги
и неговата съпруга Катрин са били приятели на Тесла.
Те публикуват много статии за него и за работата му.
Робърт Ъндъруд Джонсън в книгата си "Спомени от вчера" пише:
"Сред малкото личности, които съм срещал и мисля, че притежават гений
е моят приятел Никола Тесла, откривател и изобретател.
Той е откривателят на принципите на въртящото се магнитно поле.
Дори и да не бе направил нищо друго,
само това би му осигурило първостепенна слава."
Тесла е бил представен на сем. Джонсън от Томас Къмърфорд Мартин,
първият биограф на Тесла и третият президент на американския институт
на електроинженерите между 1888 и 1889 г.
Той е събрал и публикувал забележителна колекция от лекции на Тесла.
Тесла бил надарен с мощна способност за визуализация
и изключителна памет още от ранно детство.
Той е можел напълно да проектира, да конструира и да усъвършенства
своите изобретения изцяло в ума си, преди да ги начертае на хартия.
Според Хуго Гернсбак Тесла е притежавал и забележителна външност,
висок над 180 см., с дълбоко разположени очи и царствени маниери.
Неговите впечатления за Тесла били като за човек
надарен със забележителна физическа и умствена свежест,
готов с годините да изненадва света с все повече открития.
Заклет ерген, той водел усамотено съществувание,
посвещавайки цялата си енергия на науката.
Той открива втора лаборатория на ул. Хаустън в Ню Мълбери, Манхатън.
Той е спонсориран с половин милион долара
от Джон Джейкъб Астор и Дж. П. Морган.
Тук той работи денонощно за подобряване на генераторите
и тук той експериментира с хармоничните вибрации,
почти разрушавайки лабораторията си и околните сгради.
Много части от оборудването на тази лаборатория
са оцелели и до днес в музея на Тесла в Белград.
През октомври на 1887 г. Тесла представя на патентното бюро на САЩ
разширена система от генератори, двигатели
и трансформатори за електрически ток.
Тесла представя своите мотори и електрическа система
в класическа дисертация, озаглавена:
"Нова система за променлив ток, мотори и трансформатори",
която е защитил пред американския институт
на електроинженерите през 1888 г.
Един от хората най-много впечатлени от тази лекция бил
индустриалецът и изобретател Джордж Уестингхаус.
Тази концепция за електрическа система обхващаща цялата страна
е точно това, което е чакал Уестингхаус.
Тесла и Уестингхаус създават перфектно партньорство.
Два месеца след лекцията на Тесла
Уестингхаус купува правата над патентите и личните услуги на Тесла,
за да му помогне да превърне патентите в производствено оборудване.
Уестингхаус се посвещава на популяризирането
на полифазната променливотокова система и получава
най-добрия шанс да я представи пред голяма аудитория
през 1893 г. на световното колумбийско изложение в Чикаго.
Колумбийското изложение е световен панаир в чест на
400 годишнината от стъпването на Христофор Колумб в Новия свят.
Разположен на езерото Мичиган до Чикаго
за улесняване на достъпа до него по море и по суша,
той е бил струпване на идеи хора и технологии
от всяко кътче на земното кълбо,
като всяка държава представила най-добрите си
индустриални, културни, търговски и образователни начинания.
Ренесансовият стил на изложбените павилиони
бил ненадминат по красотата на архитектурата си.
Винаги поощряващ изобретателността Уестингхаус отхвърлил Едисон
за договора по електрозахранването, осветлението
и електрооборудването на експозицията.
Над 200 хил. електрически крушки са захранени с
полифазната променливотокова електрическа система на Тесла.
Изложбата на Уестингхаус представила колекция от машини и експонати,
всички използващи променливия ток на Тесла-Уестингхаус.
Забележително представление от светлини и енергия
осветявало експозицията.
Детската мечта на Тесла била изпълнена с
впрягането на мощта на Ниагарския водопад.
През октомври 1893 г. компанията на Уестингхаус подписала договор за
изграждането на първите два ниагарски генератора
с полифазната система на Тесла.
През април 1895 г. първите генератори започнали да се въртят.
Електроцентралата станала електрическото чудо на света.
Табелата на един от първите генератори на Ниагарския водопад
изброява 9 от патентите на Тесла.
През 1896 г. 40 километров далекопровод с високо напрежение
пренасял електричество за уличното осветление
и фабричните машини в Бъфало, Ню Йорк.
Тази голяма бронзова статуя на Тесла е подарък от
Югославия по случай двестагодишнината на САЩ през 1976 г.
Дружеството на почитателите на Тесла се събира тук всяка година.
Архивите на музея на Никола Тесла в Белград
съдържат над 150 хил. документа свързани с живота и работата на Тесла,
някои от които още не са публикувани.
Аз съм директор на музея през последните 10 години,
а музеят е, както вече знаете, на 35 години.
В музея съхраняваме много неща, донесени от САЩ
след смъртта на Тесла от племенника му Сава Косанович.
На долния етаж на музея има две части.
Първата част всъщност е посветена на лични неща
и представлява мемориалната част на музея.
В тази част се намира тази известна скулптура на Никола Тесла,
която е направена от нашия известен скулптор Местрович.
Долната част на музея е посветена на живота и работата на Тесла
и там има много интересни неща,
лични вещи, документи, снимки и инструменти от лабораториите.
Сред документите, които съхраняваме,
а в музея има над 100 хил. документа, много от които са писма.
Има също около 30 хил. оригинални и други документи
свързани с научната работа на Тесла.
Има повече от 5000 технически чертежи,
над 7000 снимки свързани с работата на Тесла,
а някои от тях също така и от живота на Тесла.
Първият индукционен мотор на Тесла.
Той го е построил 1887 г., за да покаже, че е възможно да се създаде
много ефективна машина основана на полифазния ток.
Тук имаме двуфазен ток, който минава през тези четири бобини
и ротор, който се върти по същия начин като въртящото се яйце,
но за да се получи по-голямата мощност необходима за мотора,
намотките в ротора са свързани накъсо.
След това пускаме тока,
моторът се завърта и скоростта му е почти 3000 оборота в минута
с 50 херца ток.
Това е много мощен мотор около четвърт конска сила.
През 1882 г. на Тесла му идва идеята за въртящото се магнитно поле
образувано от двуфазен ток.
Това е машината, която всъщност е проектирана
да демонстрира тези две фази на тока и тя съдържа две бобини,
за да се разделят електрическите вериги.
Едната бобина минава през тези два пръстена
във външния кръг на едната фаза,
другата бобина минава през другите два пръстена
до веригата на другата фаза.
Двуфазовият променлив ток захранва тези четири намотки.
Когато произведем двуфазов ток,
те чрез съвместното си действие ще създадат въртящо се магнитно поле
и това може да се илюстрира като завъртим генератора.
Това води до въртене на магнитната стрелка,
така че индиректно виждаме ефекта на въртящото се магнитно поле.
Това е хидравличен аналог на
въртящото се магнитно поле на Тесла и на индукционния мотор.
Когато задвижим буталата
така както двуфазния ток се образува в генератора
ще създадем въртящо се "магнитно поле".
Може да си представите движението на електроните през проводниците
чрез движението на въздушните мехурчета през тръбите
и наблюдавайки въртенето на триъгълника можете да видите начина,
по който въртящото се магнитно поле
кара ротора на индукционния мотор да се върти.
През 1893 г. Тесла показал своята променливотокова система,
индукционните мотори и други машини.
Тук виждате експеримента, който той е направил на това изложение.
Двуфазов променлив ток, това е едната фаза, а това - другата.
Тук имаме 4 намотки, които създават силно въртящо се магнитно поле
и това магнитно поле завърта всеки метален обект,
който е поставен в него.
Тук виждате обект с формата на яйце.
Индукционният мотор не изисква никакви контактни жици в ротора
и това е прочутият мотор без четки, който Тесла е искал да направи.
Променливотоковият мотор на Тесла е част от
цяла система от полифазни токове.
Тази система се състои от генератор,
като този тук. Той се задвижва от вода.
Механичната енергия на водата се превръща в трифазен променлив ток.
Този ток пренася енергия през жиците,
първо с нисък волтаж, после с висок волтаж.
С много малки загуби тази енергия се пренася по жиците,
понижава се напрежението
и тази електроенергия се разпределя до консуматорите, например електромотори.
Моделът показан тук е пример
за генериране, предаване и използване на електроенергията.
Това е напречен срез на съвременен индукционен мотор
създаден според принципите на Тесла.
Въртящото се магнитно поле създавано от проводниците, които имат кръгов ход,
индуцира токове в намотките на ротора, които са свързани накъсо
и тогава роторът се завърта под действието
на въртящото се магнитно поле по същия начин
както въртящото се яйце, което видяхме по-рано.
Милиони такива мотори се използват по целия свят.
Много такива мотори ще намерите и у дома си
в пералните, съдомиялните в много касетофони и т.н.
Намотката на Тесла произвеждаща свръхвисокочестотно високо напрежение
може да задейства едноелектродна електрическа лампа.
Тази е подобна на крушката на Тесла с един електрод,
която е направена по 5 различни начина и
произвежда високо ефективна електрическа светлина.
Експериментът, който виждаме сега, показва ефекта на индукционния ток,
който може да повдигне парче алуминий,
както може да видите, над магнитните полюси.
Променливият ток преминава през бобината и
генерира индукционен ток в алуминиевото парче.
Този индуциран ток генерира противоположно магнитно поле,
което се отблъсква от другото, но поради гравитацията
се получава равновесие между гравитационните сили
и отблъскващата сила на магнитното поле,
като това е левитационният експеримент.
Сега този тип експеримент си използва на практика в монорелсовите влакове,
където влакът се повдига, намалява се триенето
и после чрез използване на линеен индукционен мотор на Тесла
влакът може да се движи по единичната релса.
То е много стабилно, както виждате,
защото ако се опита да излезе от магнитното поле,
последното го връща обратно в стабилна позиция на левитация.
Когато Тесла бил студент в Грац
е имал възможността да види машини подобни на тази.
Това е електромотор с комутатор.
Този комутатор създава множество искри.
Тесла се оплакал на професора си, като го помолил,
ако е възможно да се премахне комутатора от машината,
тъй като всеки генератор произвежда променлив ток
и всеки мотор всъщност работи с променлив ток,
но чрез използване на комутатори и трансмитер,
както на генератора, така и на мотора.
Професорът на Тесла казал, че това е невъзможно,
но по-късно, след много години Тесла доказал,
че е възможно и създал безчетковия мотор.
Това е малък механичен осцилатор. Тесла е построил няколко такива.
Един от тях е използвал в прочутия си експеримент,
в който го свързал с една от частите на сградата и предизвикал вибрации,
които разтърсили и околните сгради, предизвиквайки малко земетресение.
Същият механичен осцилатор е използван за друга цел,
за генериране на електрически ток с висока стабилност и прецизност,
който Тесла е искал да използва за задвижване на електрически часовници.
Чрез осцилиране се генерира променлив ток в бобините,
а вибрациите могат да бъдат контролирани чрез въздух под налягане.
След 1910 г. Тесла е работил усилено по някои механични устройства
и сред тях са някои спидометри.
Това е един произведен от фирмата Уолтхам
и е използван в автомобилите на Кадилак.
Това е комбинация от безперковата помпа на Тесла и турбина.
Отляво е помпата, която създава високо налягане,
което задвижва турбината в дясно.
Парче от кабела използван за пренасяне на тока
от първата електроцентрала на Ниагарския водопад
до Бъфало през 1895 г.
Това парче е било връчено на Никола Тесла.
През 1891 г. Никола Тесла открива прочутата си бобина на Тесла.
Това е апарат, който преобразува нискочестотен ток
във високочестотен високоволтов ток.
В тази машина се произвежда ток с високо напрежение,
около 2000 волта, между тези два електрода.
За да покажем някои от експериментите,
които можем да направим с нея сме свързали
един кабел до вакуумирана газова тръба тук.
Само един кабел е свързан до едната страна.
Другият електрод на газовата тръба
не е свързан директно и има безжично предаване
между този електрод и този край на тръбата.
Така системата всъщност демонстрира едножично предаване на енергия.
Днес бобината на Тесла се използва във всеки телевизор и радиоапарат,
както и на много други места.
Тук Никола Тесла държи крушка,
която свети без жици чрез електромагнитно поле.
Това е пример за безжично предаване на електричество.
Никола Тесла е изградил няколко огромни бобини на Тесла.
Най-голямата е била в Колорадо Спрингс.
Бобината на Тесла, както знаем, има първична и вторична бобини.
Първичната бобина на бобината на Тесла в Колорадо Спрингс е била
с диаметър 15 м, т.е. около 15 пъти по-голяма от тази.
Това е вторичната бобина с много намотки
и тя създава много високо напрежение в горния пръстен,
който всъщност е последната намотка и високото напрежение
се появява между този диск и кълбото, което виждате отгоре.
Напрежението между тези две части е около 500 хил. волта.
От 1899 г. до началото на 1900 г. Тесла прекарал почти 1 година
работейки върху създаването на най-голямата си
лаборатория и това е тази в Колорадо Спрингс.
Там той построил огромна бобина на Тесла с диаметър 15 м.
Това е вторичната бобина.
Върхът на високоволтовия край на трансформатора
е бил свързан с висока около 60 м антена,
която е имала сфера на върха.
Когато усилващият трансформатор на бобината на Тесла
в Колорадо Спрингс бил захранен, той създал искри дълги по 9 м.
От външната антена тези искри могли да се видят на разстояние 16 км.
От тази лаборатория Тесла генерирал и изпратил вълни, които
пренесли електрическа енергия без жици на много километри.
Старият хотел Уолдорф Астория бил жилище за Никола Тесла дълги години.
Той живял там, когато е бил на върха
на финансовата и интелектуалната си мощ.
Тесла организирал пищни вечери, канейки известни хора,
които по-късно канел в лабораторията си
за ефектни експерименти с електричество.
Никола Тесла подкрепен финансово от Дж. П. Морган
изградил лаборатория в Уордънклиф
и прочутата си предавателна кула
на брега на Лонг Айлънд между 1901 и 1905 г.
Тази огромна забележителност била висока 57 м
и завършвала с меден купол с диаметър 20 м, съдържащ усилващия предавател.
Било планирано тя да бъде първата предавателна система,
предаваща сигнали и енергия без жици до всяка точка на земното кълбо.
Огромният усилващ предавател, излъчвайки високочестотен ток,
щял да превърне Земята в гигантско динамо,
което да изпраща електричество
в неограничени количества навсякъде по света.
Системата на Тесла за безжично електричество
щяла да бъде използвана да захранва презокеански лайнери,
да унищожава бойни кораби, да задвижва индустрията и транспорта
и да изпраща съобщения мигновено по цялото земно кълбо.
За да стимулира въображението на хората,
Тесла предположил, че тази безжична енергия
ще може да се използва дори за междупланетни комуникации.
Ако Тесла е възнамерявал да достигне до Марс,
колко по-лесно е щял да достигне Париж.
Много вестници и списания интервюирали Тесла
и описали неговата нова система за доставяне на безжична енергия
за задвижване на цялата световна индустрия.
Това е интериора на лабораторията на Тесла,
показващ голям брой машини доставени от компанията на Уестингхаус.
Заради спор между Морган и Тесла относно начина за използване на кулата,
Морган оттеглил финансирането си.
Прочутият коментар на финансиста бил:
"Ако всеки може да черпи енергия, къде ще сложим електромера?"
Издигнатата, но незавършена кула била разрушена през 1917 г.
от съображения за военната сигурност.
Мястото, където е стояла кулата Уордънклиф все още съществува,
като 30-метровите й дълбоки основи все още са запазени.
Лабораторията на Тесла, проектирана от Станфорд Уайт през 1901 г.
днес все още е в добро състояние и е украсена с паметна плоча.
Дружеството на почитателите Тесла е поискало
мястото на кулата Уордънклиф и лабораторията
да бъдат обявени за национален паметник.
Никога няма да разберем какво е могло да бъде
ако безжичната система в Уордънклиф е заработила.
Никола Тесла е патентовал базовата система на радиото през 1896 г.
Той е публикувал схеми описващи основните елементи на радиопредавател,
които по-късно са използвани от Маркони.
През 1896 г. Тесла е конструирал този инструмент за приемане на радиовълни.
Той е експериментирал с него и е предавал радиовълни
от лабораторията си на 5-то авеню до хотел Герлах на 37-ма улица в Манхатън.
Устройството е имало магнит, който е създавал
мощно магнитно поле с до 27 хил. линии на см.
Това радиоустройство безспорно доказва
първенството му в откриването на радиото.
Този корабен искрогасителен предавател,
произведен от радиокомпанията Лоенстийн
и лицензиран с патентите на компанията на Никола Тесла
е бил инсталиран на американските военни кораби
още преди Първата световна война.
През декември 1901 г., Маркони осъществява
безжична комуникация между Великобритания и САЩ,
спечелила му Нобеловата награда през 1909 г.
Но голяма част от работата на Маркони не е оригинална.
През 1864 г. Джеймс Максуел описва теоретично електромагнитните вълни.
През 1887 г., Хайнрих Херц доказва теорията на Максуел.
По-късно сър Оливър Лодж допълва първичната система на Херц.
Кохерерът на Брандли увеличава разстоянието,
на което могат да бъдат предавани съобщенията.
Кохерерът е усъвършенстван от Маркони.
Въпреки това, "сърцето" на радиопредаването се основава
на четири настроени схеми за предаване и приемане.
Това е оригиналната концепция на Тесла
показана в известната му лекция
в Института Франклин във Филаделфия през 1893 г.
Четирите вериги, които се използват в две двойки,
все още са основна част от всяко радио и телевизионно оборудване.
Върховният съд на САЩ през 1943 г.
обявява най-важния патент на Маркони за недействителен,
признавайки, по-съществения принос на Тесла
като създател на радиотехнологията.
Това е снимка на Тесла в Смитсъновия институт.
Снимката на кулата Уордънклиф отбелязва
неговата работа с радиовълните през 90-те години на ХІХ век.
Това е интериорът на отдела за електричеството в Смитсъновия институт
с постиженията на Тесла при създаването на първата
водна електроцентрала на Ниагарския водопад.
Бюстът на Едисон е на видно място в тази изложба.
Тесла също така е и баща на роботиката.
Първата му демонстрация е била в Медисън Скуеър Гардън
през септември 1888 г., където той показал желязна лодка
командвана с безжично дистанционно управление.
Този патент се развил в технологията за насочване на ракети.
През 1895 г. Тесла конструирал специална лодка,
която могла да се управлява дистанционно.
През антената сигнала преминава през специален кохерер,
който е устройство, чувствително към радиовълни
и чрез специален механизъм, който е дигитален контролирщ механизъм,
той е могъл да предава команди
за завъртане на радара,
стартиране и спиране на въртенето на перката и т.н.
Това е патентовано през 1895 г.
Списание Сенчъри публикува принципите на Тесла за безжична телеграфия,
популяризирайки научните лекции, изнесени
пред института Франклин през февруари 1893 г.
Списание Илектрикал ривю през 1896 г. публикува рентгенови снимки
на човек, направени от Тесла с рентгенова тръба разработена от него.
Те се появили по същото време,
когато Рьонтген обявил неговото откриване на Х-лъчите.
Тесла никога не се опитал да претендира за първенство.
Рьонтген поздравил Тесла за хубавите рентгенови снимки.
Тесла дори написал името на Рьонтген на една от снимките си.
Тези редки фотографии на ръцете на Тесла
са направени на светлината на вакуумна тръба открита от него
и предложена като нов източник на светлина за фотографията.
Духът на неговата изобретателност е демонстриран от неговите патенти
за парна турбина без перки, основана на принципа на спиралния поток.
Тесла е патентовал още модел на помпа,
работеща при изключително високи температури.
В края на 20-те години на ХХ век
Тесла патентова самолет с вертикално излитане.
Този модел е използван от американските военни
при успешния военен самолет V20.
Тесла изнася лекции пред научното общество за
своите открития в Ню Йорк, Филаделфия и Сейнт Луис
и пред научните организации в Англия и Франция.
В целия свят на Тесла се приписват над 700 патента.
Сред тях индукционният мотор на Тесла е най-широко приетият,
като едно от 10-те най-важни открития на всички времена.
Тесла е написал много автобиографични статии
за популярното списание Илектрикал експериментер.
Тези статии са събрани в книга озаглавена Моите изобретения.
През 1915 г. статия в Ню Йорк Таймс обявява,
че Тесла и Едисон ще си поделят Нобеловата награда за физика.
Странно, но никой от тях не я получава, а причината остава неясна.
Носел се слух, че Тесла отказал наградата,
защото не искал да я дели с Едисон и защото Маркони вече бил получил своята.
През 1917 г. Тесла е награден с медал "Едисон",
най-желаната награда за електричество в САЩ.
На 75-тия си рожден ден през 1931 г.
изобретателят се появява на корицата на списание Тайм.
По този повод Тесла получава поздравителни писма от много учени,
включително Алберт Айнщайн.
Тук Тесла е сниман с югославския цар Петър през 1942 г.
От дясната му страна е Сава Косанович,
негов племенник, а по-късно посланик в Обединените Нации.
Тесла умира на 7 януари 1943 г. в хотел Ню Йоркър,
в който е живял през последните 10 години от живота си.
Стая 3327 е една от двете, които е обитавал.
Югославското правителство в изгнание организира
погребалната церемония в катедралата св. Йоан в Ню Йорк.
Получени са съболезнователни телеграми от много видни личности,
включително от първата дама Елинор Рузвелт и вицепрезидента Уолъс.
Присъстват над 2000 души, включително и няколко нобелови лауреати.
Тялото му е кремирано в Ардсли на р. Хъдсън, Ню Йорк.
Неговата пепел е положена в златна сфера, любимата форма на Тесла,
която е изложена за постоянно в музея на Тесла в Белград
заедно с посмъртната му маска.
Силуетът на Ню Йорк е осветен с полифазния
променлив ток на Тесла, познат още като АС.
АС е стандарт в електричеството през ХХ век.
Откритията на Тесла са в основата на неоновото осветление.
Неоновите реклами на Тайм Скуеър и Бродуей
отдават почит на величието на неговото откритие.
Снимка на изобретателя е изложена в музея на Статуята на свободата.
Името на Тесла е дадено на международната единица
за плътност на магнитния поток през 1956 г.
Магнитно резонансното изобразяване е най-новото откритие в
съвременната диагностична радиология, базирано на силно магнитно поле.
Капацитетът на всеки такъв апарат се изразява в Тесла единици.
Сименс магнетом SP водещ в иновациите при MR.
Най-мощният е Magnetom SP 1,1 Тесла.
Готов за бъдещето, притежаващ най-новите характеристики днес.
ПОЧЕТЕН СПИСЪК НА НАЦИОНАЛНИТЕ ИЗОБРЕТАТЕЛИ
През 1975 г. той е записан в почетния списък на изобретателите.
Американските пощи почетоха него и трима други изобретатели
с възпоменателни марки през 1983 г.
Гравюра на статуята на Тесла е отпечатана
на 500-динаровата банкнота на Югославия.
За Тесла са написани много научни и биографични книги,
като продължават да излизат нови публикации.
Излязлата наскоро книга на Маргарет Чейни "Тесла, човек извън времето"
представя най-пълната му биография до момента.
През последните години има подновяване на обществения интерес към Никола Тесла
и нарастващия брой на издадените книги
свидетелства за нарастващата му популярност.
Енциклопедия Британика описва Никола Тесла
като една от десетте най-интересни исторически фигури на всички времена.
Направени са няколко биографични филма за Тесла,
а няколко нови са в етап на подготовка.
Наградата на името на Никола Тесла е една от най-почетните
присъждани от института по електротехника и електроника.
Наградата се присъжда годишно от 1976 г.
Правим филм за Никола Тесла.
Бихте ли искали да кажете няколко думи за наградата на името на Никола Тесла.
Тя е една от най-важните награди в обществото на енергетиците
и по значението си мисля, че тя свидетелства за
огромния принос на Никола Тесла в нашата област.
На практика той е започнал електрификацията на света.
Нарастващ брой губернатори на различни американски щати
обявяват 10 юли, рожденият ден на Тесла, за официален празник.
Либърти Сайънс Център в Джърси сити, Ню Джърси
прави публично показване на величествените електрически разряди
създавани от бобината на Тесла.
Ъгълът на Никола Тесла, разположен на
кръстовището на 46-та улица и 6-то авеню в Махатън
постоянно напомня на всички нюйоркчани за величието на този гений.
Господин председателю, ставам днес, за да отбележа 135-тата годишнина,
този месец, от раждането на един от най-великите
изобретатели и учени на Америка, Никола Тесла.
В речта си при представянето на Тесла за връчване на медала "Едисон"
г-н Беренд, вицепрезидент на Института на електроинженерите
красноречиво изрази следната мисъл:
"Ако се откажем и премахнем от индустриалния свят
резултатите от работата г-н Тесла,
колелата на индустрията ще спрат да се въртят,
нашите електрически автомобили и влакове ще спрат,
нашите градове ще бъдат тъмни, нашите мелници ще бъдат мъртви и празни.
Неговото име бележи епоха в напредъка на науката за електричеството."
Г-н Беренд завърши речта си с перифраза на думите на папата за Нютон:
"Природата и природните закони лежали скрити от нощта.
И каза Бог: "Да бъде Тесла!" и стана светлина."