"Помнете, помнете 5 ноември -
денят на заговора барутен.
Не зная причина логична
таз измяна да тъне в забвение."
Но кой е бил този човек?
Казвал се Гай Фоукс
и през 1605 г. се опитал да взриви Парламента.
Но що за човек е бил той?
Наистина?
Помним идеите, а не радетеля им,
защото човек се проваля.
Може да бъде заловен, убит или забравен.
Но дори 400 години по-късно
една идея може да промени света.
Била съм свидетел на силата на идеите.
Виждала съм хора да убиват в името на идеите
или пък да умират за тях.
Но една идея не може да бъде целуната,
нито докосната.
Идеите не кървят и не чувстват болка.
И не изпитват любов.
Липсва ми не идеята,
а нейният радетел.
Винаги ще помня 5 ноември,
никога не ще забравя човека.
V КАТО ВЕНДЕТА
Бившите САЩ отчаяно се нуждаят от медицински консумативи.
Изглежда са ни изпратили контейнери с пшеница и с тютюн.
"В израз на добрата ни воля", заявиха Щатите.
Ако гледате това шоу,
значи мнението ми ви вълнува.
Крайно време е да отмъстим на Колониите
за "чайното парти", което ни спретнаха преди векове.
Напред към доковете,
за да потопим боклука на Щатите.
Кой ще ме подкрепи?
Хареса ли ви?
САЩ или "Скапани анални щампи". Допада ли ви името?
Преди 20 години САЩ
се ринеха в богатства безчет.
Сега са най-голямата колония от прокажени. Питам "защо?"
Поради безбожност.
Повтарям -
безбожност.
Те паднаха не във война, нито от чума,
а от Божията ръка.
Не можете да избягате от миналото без възмездие.
Бог гледа отгоре.
Той бди над страната ни.
Как ще обясните възхода ни? Бог ни подложи на изпитание.
Наблюдавах как наказваме отцепниците
в Ислингтън и в Енфийлд.
Имигранти, мюсюлмани,
хомосексуалисти, терористи,
спинозни отрепки... Трябваше да бъдат пожертвани.
"Сила чрез единение, единение чрез вяра."
Аз съм богобоязлив англичанин и се гордея с това.
Стига толкова.
По дяволите!
Настъпи полицейският час.
Нарушителите ще бъдат арестувани.
Тези предпазни мерки са във ваш интерес.
Настъпи полицейският час.
Нарушителите ще бъдат арестувани.
Тези предпазни мерки са във ваш интерес.
Извинете, госпожице. - Не ви видях.
Закъде бързате?
Има полицейски час. - Чичо ми е болен.
Вярваш ли й, Уили? - Лъже, та къса.
Не биваше да излизам.
Първо се погрижи за нас, а после - за чичо си.
Приятелят ми е болен, нали?
Ще се пръсне от мъка. Можеш да пипнеш.
Не ме докосвайте! - Котенцето можело да дращи.
Опита се да ни заплаши. - Именно.
Знаеш ли какво означава това?
Ще те накажем по наше усмотрение.
Ще си получиш заслуженото.
Но вие сте часовои. - Май разбра.
Съжалявам, не знаех.
Горчиво ще се разкайваш.
До сутринта със сигурност ще си
най-окаяната мома в Лондон.
Моля ви, недейте!
Ще си ида у дома. Кълна се.
Какво да я правим? - Нека гризне дръвцето.
Помощ!
"Към бунт го тласкат низостите."
Какъв е тоя, по дяволите?
"Презрял съдбата, с меч,
димящ от вража кръв."
Ние сме часовои, друже.
Боже! Милост!
"С кротък лик
и с действия набожни
често захаросваме отвънка Сатаната."
Какво ще рече това? - Че ще гризнеш дръвцето.
Уверявам ви, не ви мисля злото.
Кой сте вие? - Кой?
Не кой, а какво - очевидно е,
че съм човек с маска.
Виждам. - Разбира се...
Не се съмнявам в зрението ви,
а изтъквам парадокса да питате маскирания за самоличността му.
Така е. - Но моля,
позволете ми да ви издам не изтърканото име,
а качествата на своя персонаж.
Ето...
Пред вас е водевилен ветеран,
васал и владетел на вариациите на съдбата.
Видът ми внушава не венцеславие,
а воплите на вокс попули.
Туй вдъхновено впущане във война има цел да вцепени, да втрещи,
да впримчи, да вразуми и да вчовечи
врага всеяден и възгруб.
Врекъл съм се вярно във вендета.
Ще въстана в бъдеще,
да възмездя врага.
Всъщност с тез възвишености ви втрещих.
Ще добавя, че за мен е чест да ви се представя,
наричайте ме - Ви.
Да не сте лунатик?
Враг тъй би се изразил.
С кого, простете, аз разговарям?
Аз съм Ийви. - Ийви?
Ий-ви. То се знае.
Какво имате предвид? - Бог не вярва
в случайностите.
Ранена ли сте?
Не. Добре съм.
Дължа го на вас. - Изпълних дълга си.
Кажете, обичате ли музиката? - Горе-долу.
Аз съм музикант в известна степен.
Предстои ми тържествен концерт.
Музикант ли?
Свиря на ударни инструменти,
а довечера ще сбера цял оркестър.
За мен ще е чест да ме придружите.
Не мога. Ще се прибирам.
Гледката ще е невиждана,
а после ще ви изпратя.
Добре тогава.
Красива гледка.
Няма по-достойна сцена от тази.
Не виждам музикални инструменти.
Зрението не ви изневерява.
Посвещавам концерта на мадам Справедливост,
която напоследък не се мярка по тези места.
Оказвам чест и на наглеца, заел мястото й.
Знаеш ли коя дата е днес, Ийви?
4 ноември. - Вече не.
"Помнете, помнете 5 ноември -
денят на заговора барутен.
Не зная причина логична таз измяна
да тъне в забвение."
Първо - увертюрата.
Да.
Ето ги цигулките...
Слушайте внимателно. Чувате ли ги?
Следват духовите инструменти.
Чувам ги!
Погледни навън, мамо. Пуснали са музика.
ВЕЧЕРЕН ЧАС
Как го направихте? - Момент!
Ето го и кресчендото.
Каква красота!
Имахте четири часа да откриете виновника. Г-н Крийди?
Съдебната палата е изолирана.
Задържани са свидетели.
Добре. Друго?
Терористът е вързал уредба към високоговорителите.
Чайковски - увертюра "1812".
Включете я в черния списък. Да не съм я чул.
Да, сър.
Удвоихме уличните проверки. Следим телефонните разговори,
засягащи предимно експлозията.
Как ще потушим паниката?
В новините представихме взрива
като дело на строителна фирма.
Експерти свидетелстваха, че Палатата е била за събаряне.
Протеро да заяви, че старите сгради
символизират упадъка на миналото.
Да заключи, че новата Съдебна палата
ще символизира светлото ни бъдеще.
Г-н Хайер.
Камерите ни заснеха терориста.
Анализ на ретината е невъзможен.
Имаме снимка на момичето. Часовоите са опитали да я задържат.
Коя е тя, г-н Финч? - Не сме сигурни, сър.
Работим по няколко версии. - Друго?
Открихме следи от експлозива
във фойерверките.
Въпреки високата степен на сложност,
взривната смес е направена от вещества в търговската мрежа.
Няма следи.
Той е специалист по бомбите.
Спестете си хвалбите, г-н Финч. Не са важни.
Моите извинения, г-н канцлер.
Господа, това е изпитание.
Въпрос на вяра.
Ако се съмняваме в политиката си,
ще претърпим пълен провал.
В страната отново ще настъпи хаос. Няма да го допусна.
Открийте този терорист
и му покажете що е терор.
Англия господства.
Дали ще се вържат? - А защо не?
Това е Ви Ти Ен.
Ние само излъчваме новините.
Правителството ги изфабрикува.
И сега по-весели новини.
Строителният екип по събарянето на Съдебната палата
спретна на "старицата" тържествено сбогуване.
УСПЕШНО СЪБАРЯНЕ
"В отдавна заплануваното събаряне
не бяха предвидени музика и заря",
сподели шефа на фирмата.
Вярваш ли на тези простотии?
Видях взрива с очите си.
А ти? - Не. Снощи бях...
На гости на татко Дитрих, нали?
Ето къде си.
Още ли работиш за мен? - Извинявай, Патриша.
Две еспресо и три шварц кафета за долу.
И Дитрих си чака чая.
Не разбирам.
Защо носи маска на Гай Фоукс - той е искал да взриви Парламента?
Не е късно. Разполага с още 16 часа.
Може би тепърва започва.
Ало?
Открихме информация за момичето.
Идеята за разпната крава ми допада.
Страхотно, но няма да я одобрят.
Пренапиши сцената. Трябва да затварям.
По-привлекателна жена не ми е връзвала тенекия.
Г-н Дитрих... - Наричай ме Гордън.
"Господине" ме състарява.
Гордън...
Опитах се да дойда, но часовои
ме изплашиха и се прибрах.
Снощният взрив ще влоши полицейския час.
НЕВАЛИДНО Ийви Хамънд
Пипнах те.
Здрасти, Фред. - Проверени ли са?
Не. Натъпкани са с бомби.
Взриви ги след рекламния блок.
СТОРМ САКСОН
Как изобщо гледаш тая простотия? - Какво сега?
Мацето с лазера е жестоко.
Какво носиш?
Не знам. Сега пристигнаха.
Сигурно са за Протеро.
Някой трябва да го скастри.
Какво е това, по дяволите?
Сложи ги настрани, докато разбера за какво са.
Сериозно е. Родителите й са били политически активисти.
Арестувани са, когато е била на 12. - А тя?
Пратена е в изправителен дом
за 5 години. - Ужас.
Трябва ни скромно подкрепление.
Убеден ли сте?
Искам да говоря с нея,
преди Крийди да я пъхне в черен чувал.
Кой си ти?
Дай си документите, или ще те направя на решето.
Дявол го взел!
По-живо!
Вие двамата - пазете асансьорите. Останалите - след мен!
Внимание.
Моля, служителите да напуснат сградата.
Това не е упражнение.
Служителите да напуснат сградата.
Какво става?
Заключено е. - Разбийте вратата.
Доминик!
Полиция! Отдръпнете се!
Не се пречкайте!
По дяволите!
Знам едно. Знам едно.
Англия господства.
Разчистете коридорите.
Помощ!
За бога, не го пипай!
Тате, какво му има на телевизора?
Добър вечер, Лондон.
Простете за аварийното включване. - Това е аварийния...
И аз, като вас, се радвам на удобствата на ежедневието,
на добре познатото, на повторението.
По дяволите!
Услаждат ми се като на всеки.
Моля?
Спомнете си важните събития
от миналото, осеяно със смърт.
Но кървавата борба приключи
и си струва да празнуваме.
Реших да отбележим днешния 5 ноември -
празник, отдавна забравен,
като за разнообразие си побъбрим сладко.
Някои хора искат да замълчим.
Да помисля...
Сигурно насам
вече се стичат въоръжени до зъби мъже.
Канцлер Сатлър на телефона. - По дяволите!
Полицейската палка е красноречива,
но думите също притежават сила.
Думите са съдържателни
и обозначават истината.
А истината е,
че в тази страна има нещо гнило.
Вие поискахте да има екрани из целия град, сър!
Жестокост, неправда, нетолерантност и потисничество.
Преди имахте свобода на словото,
можехте да протестирате.
Сега цензурата и камерите
ви държат в подчинение. - Трябват ни камери.
Кой е виновен за това?
Някои са по-виновни от други.
И от тях ще се търси отговорност.
Но истинските виновници
ще видите в огледалото.
Знам защо го направихте -
от страх.
Война, тероризъм, епидемии...
Безброй тревоги блокираха
разума ви, умопомрачиха ви.
Обладани от страх,
по неволя се обърнахте към канцлер Сатлър.
Той ви обеща ред и спокойствие
в замяна на безропотно съгласие.
Почти успяхме. - Исках да прекратя мълчанието.
Взривих Съдебната палата,
за да ви припомня загубеното.
Преди 400 години един велик човек поиска винаги да помним
5 ноември.
Показа, че честност, справедливост и свобода
са не празни думи,
а начин на мислене.
Ако сте в неведение
за безчинствата на това правителство,
то нека този празник отмине безпаметно.
Но ако виждате неправдите
и изпитвате негодувание, ако търсите справедливост -
застанете рамо до рамо с мен. Точно след година -
пред Парламента.
И следващият 5 ноември
никога не ще тъне в забвение.
Изкуствена мъгла.
Блокирайте изходите.
Никой да не напуска сградата. Останалите - след мен.
Наляво.
Вие - надясно.
Разпръснете се.
Не стреляйте, моля ви!
Не стреляйте.
Той сложи маски на всички.
За бога!
Не стреляйте. - Чакай.
Не стреляйте.
Никой да не мърда.
Хората с маски - на колене!
Свалете им маските. - Моля ви, побързайте.
В контролната зала има бомба.
Ужас.
Джоунс, изкарай навън хората без маски.
Изнесете този човек.
Останалите с мен.
Мили боже.
По-живо! Всички - навън!
Даском.
Имаш ли представа колко време ще строят нова сграда?
Имаш ли представа какви ги вършиш?
Почакай.
Моля ви, не стреляйте! Това е той!
На колене!
Моля ви...
Да видим.
Успях.
Не мърдай!
Ръцете на тила, или ще стрелям.
Изумен съм от бързата реакция на лондонската полиция.
Не очаквах да сте в бойна готовност.
Лош късмет извади, друже.
Не съм много убеден.
ИЗВЪНРЕДНО СЪОБЩЕНИЕ
Прекъсваме с репортаж за терористки акт в телевизията
приключил преди броени минути в"Джордан Тауър".
Терорист психопат, зовящ се Ви,
нападна контролната зала с мощни експлозиви
и заплаши невъоръжени граждани, за да излъчи призив към омраза.
Следващият запис документира смелата полицейска намеса.
Спри на място, или ще стреляме.
Гледахте само началото
на тази героична акция, по време на която
терористът вероятно е бил убит.
Глупости!
По данни на властите опасността е преминала.
Терористът е мъртъв.
Какво ли му минава през ума?
Обмисля дали да я изостави.
Тя току-що е спасила живота му.
Терористът не разсъждава като нормален човек.
И все пак е човек като нас.
За добро или лошо, тя е на негова страна.
Изплаши ме. - Извини ме.
Добре ли си? - Да, благодаря.
Какво е това място? - Домът ми.
Наричам го Галерията на сенките. - Хубаво е.
Откъде се сдоби с тези предмети? - От разни места.
От Министерство по конфискациите.
Откраднал си ги?! - Не.
Крадат се чужди вещи.
А тези вещи си нямаха собственик.
Ако открият това място...
Предметите ще са последна грижа.
Особено след всичко, което надроби.
Боже, аз как можах?!
Напръсках детектив със спрей!
Послуша съвестта си. - Не биваше да го правя.
Явно не съм на себе си.
Наистина ли така смяташ, или това е тяхното мнение?
Най-добре да си вървя.
И къде ще идеш? - У дома.
Издирват те.
Със сигурност знаят къде живееш.
Ще отседна при някой приятел. - Опасявам се, че не е добра идея.
Не исках да се получи така, Ийви,
но не виждах друг начин.
Ти беше в безсъзнание.
Ако те бях зарязал, щеше да си в килиите за разпит на Крийди.
Щяха да те измъчват и да те убият
в опитите си да ме открият.
Не можех да го допусна
и те доведох в най-сигурното убежище.
В собствения ми дом.
Няма да те издам, кълна се. Имай ми доверие.
Не мога да рискувам.
Дори не знам къде се намираме.
В подземие. Знаеш цвета на камъка.
Полицията ще се досети. - Значи ще трябва да остана тук?
Докато приключа делото си.
Искаш да кажеш -
чак след една година?
Не знаех как другояче да постъпя.
Трябваше да ме зарежеш там.
Защо не ме заряза?
Нещо друго за родителите й? - Лошо.
Били са в политически лагер.
Лошо. - Така е.
Тя умира в гладна стачка, бащата го убиват военните.
Но най-лошото е, че брат й е сред жертвите в "Сейнт Мери".
Боже. - Лош късмет.
Вече знаем нейната история. Остава да научим неговата.
Ви?
Исках да се извиня за снощната си бурна реакция.
Оценявам жеста и съм ти много благодарна.
Ръцете ти!
Да.
Така е по-добре.
Дано не съм развалил апетита ти.
Не, моля те. Добре ли си? - Да. Всичко е наред.
Как стана това?
В един пожар. Случи се отдавна.
За някои - в далечното минало.
Разговорът не става за маса.
Искаш ли чаша кафе с яйцето?
Да, благодаря. Умирам от глад. - Сядай тогава.
Много е вкусно. - Радвам се.
Не съм яла истинско масло от дете!
Откъде го взе?
Правителствен влак с доставки за канцлер Сатлър.
Откраднал си от маслото на Сатлър?! - Да.
Ти си луд!
"Способен съм на всичко човешко. Който ме надмине, не е човек."
"Макбет". - Отлично.
Знам го заради мама. Четеше ми пиесите му на глас,
понеже исках да стана актриса.
Пиеси, филми...
На 9 години играх Виола в" Дванайсета нощ".
Къде е майка ти сега?
Почина.
Съжалявам.
Наистина ли ще изпълниш
заканата си? - Да.
И ако взривиш Парламента, страната ни ще се оправи?
Няма гаранция, но ще се постарая.
Бъди сигурен,
че всички ще се озоват в чували.
Правителството трябва
да се страхува от народа.
И ще докажеш това, взривявайки някаква сграда?!
Символите са плод на народа,
а сградата е символ.
Ако тази сграда рухне,
светът може да се промени.
Де да вярвах, че е възможно.
Светът все се променя към по-лошо.
Едно знам - този човек не е мъж.
А какво е? - Истинският мъж не носи маска
и не заплашва невинни граждани.
Всеки терорист презира свободата
и е пъзльо до мозъка на костите си.
Няма смисъл да спорим.
Утре операторчето ще хвърчи.
Тоя си няма понятие от осветление.
Носът ми прилича на Биг Бен.
Всички в това шоу ще играят
по моята свирка, скапаняко.
Смени оператора или си търси нова работа!
Ще ти кажа какво искам...
Де да бях присъствал.
Де да бях имал възможността
да го срещна очи в очи.
ПРОВЕРКА
Този Ви и съучастничката му Ийви Хамънд
бяха неодемагози. Сееха омраза
и бълнуваха терористки ултиматуми.
Но получиха възмездие с хирургическа прецизност.
Поуката от тази история е,
че доброто винаги побеждава.
Англия господства.
Божичко!
Добър вечер, началник Протеро.
Как влезе?
Погрижих се да не ни прекъсват
с досадни обаждания, началник.
Престани! Защо ме наричаш така?
Това бе титлата ти. Когато се срещнахме преди години,
ти носеше униформа.
Това си ти!
Ти си! - Призракът на отминалите Коледи.
Ало? - Финч, обажда се Даском.
Даском? - Съобщих на канцлера.
Трябва да овладеем положението. - Какво е станало?
Канцлер Сатлър склони да запазим дискретност.
Изтълкувана погрешно, смъртта на Гласа
ще съсипе репутацията ни.
Получил е удар, например.
Не става - твърде е шокиращо.
Издъхнал е кротко в съня си.
Убийството документирано ли е? - Камерите са били изключени.
Но е регистриран в асансьора.
Да позная ли с чия карта? - Момичето е загазило.
Ви?
Железни мой приятелю...
Мондего!
Дано не съм те събудил.
Реших, че наистина се дуелираш.
Любимият ми филм -
"Граф Монте Кристо" Робърт Донат играе Едмон Дантес.
Миналото те обезоръжи, Мондего.
Всеки път се разчувствам.
Не съм гледала филма. - Наистина?
А искаш ли? - С щастлив край ли е?
Като по филмите.
Добре тогава.
Прибери тая шпага.
Криминалистите са готови.
Никакви отпечатъци, нито косми.
Познай какво са намерили у Протеро.
Наркотици ли? - Можел е да отвори аптека.
Интересно. - Защо?
Преди да стане Гласа, Протеро е бил
сред най-богатите в страната.
Наркотици ли? - Законни, при това.
Главен акционер във "Вайъдоксик".
Свързано ли е със "Сейнт Мери"? Може да е случайност.
Отдавна не вярвам в случайности.
Може ли да се качим при вас?
Намерете си друго дърво. - Намерете си друго дърво.
Хареса ли ти? - Да.
Но ми стана жал за Мерседес. - Защо?
Отмъщението му бе по-важно от нея.
Цялата нация скърби...
Почакай. Какво е това?
...за смъртта на тази телевизионна звезда.
Водещият "Гласа на Лондон"
почина снощи от внезапен инфаркт.
Лъже. - Как разбра?
Мига твърде често, когато лъже.
Трупът му бе открит
в кабинета му.
Той често оставаше в офиса след колегите си.
Луис, страшно ще ни липсваш.
Вчера не намерих личната си карта.
Ти ли си я взел?
Истината ли искаш да чуеш?
Имаш ли нещо общо с убийството?
Да. Убих го. - Ти...
Божичко! - Разстроена си.
Убил си Луис Протеро?!
Не чух възражения, когато щях да убия онези часовои.
Моля? - Насилието може да е добронамерено.
Моля? - Когато става дума за справедливост.
Ясно...
Няма съд за злодеи като Протеро.
Ще продължиш ли да убиваш?
Да.
Погледни.
Военната характеристика на Протеро.
Какво виждаш?
Ирак, Киргистан. Сирия, Судан.
Бил е доста зает. - Да, но после
става началник на затвора в "Ларкхил".
Всяко добро дело бива наказано.
Дали Ви е свързан с "Ларкхил"?
Обяснява връзката с момичето.
Проблемът е, че за "Ларкхил" няма нищичко в архива.
"Ларкхил"? Не си спомням.
Може да прегледате архива ни. - Вече го направихме, г-н майор.
Научихме само, че "Ларкхил"
се намира на 16 км от Салсбъри.
Предостатъчно.
Много е важно да знаем.
Що за затвор бе "Ларкхил"?
Съжалявам, но не си спомням.
Какви досиета са имали затворниците?
Разни нежелани субекти, предполагам. - Сигурен ли сте?
Не съм бил там. - Познавате ли бивши служители?
Не помня конкретни имена...
Архивите са изтрити или липсват.
Били сте началник на затворите.
Тогава цареше пълен хаос.
Сега старите проблеми ги няма,
а преди си вършехме работата.
Правехме всичко по силите си.
Нямам какво да добавя.
Можеш да се справиш.
Гордън 6 Албери Стрийт
Здрасти.
Мислех си...
Имам една молба,
но първо трябва да ти разкажа за себе си.
Баща ми беше писател. Щяхте да си допаднете.
"Творците лъжат, да кажат истината,
политиците - да я скрият."
С баща ти сме от едно тесто.
Разказваше най-хубавите приказки.
Докато не почина брат ми.
И животът ни се преобърна.
Брат ми учеше в "Сейнт Мери".
След смъртта му родителите ми станаха политически активисти.
Протестираха срещу войната и срещу Рекламацията.
Когато назначиха Сатлър за канцлер,
участваха в бунта в Лийдс.
Гледах размириците по телевизията
и мислех, че ще ги убият.
Нощем се караха.
Мама искаше да напусне страната.
Татко смяташе, че ако заминем, тоталитаристите ще спечелят.
Сякаш
протестът бе някаква игра.
Бързо, Ийви, скрий се!
Мамо! - Ийви!
Повече не ги видях.
Сякаш черните чували ги изтриха от лицето на земята.
Съжалявам, Ийви.
Аз съжалявам.
Жалко, че не съм силна
и смела като родителите си. Искам,
но не съм.
Ще ми се да не изпитвам постоянен страх.
Но ме е страх.
Знам, че светът отива по дяволите.
Готова съм да ти помогна в името на справедливостта.
Само ми кажи как.
Щом желаеш.
Дали ще открием нещо?
Струва си да опитаме.
Единствените достоверни архиви
в държавата са данъчните регистри.
Оригиналните електронни архиви
изчезнаха по време на Рекламацията. Много архиви се загубиха тогава.
Намерих тези хартийки в склада.
Цялата информация за "Ларкхил".
Благодаря. Много ни помогнахте.
"Със истината аз приживе покорих Вселената."
Личен девиз? - Цитат от "Фауст".
Шарлатанинът, опитал се да измами Дявола?
Предложението ти за помощ
още ли е в сила?
Да. - Непредвидени обстоятелства
пришпориха първоначалния ми план.
Нуждая се от твоя актьорски талант.
Ще се постарая.
Не се и съмнявам.
Защо един затвор има нужда от толкова много лекари?
Не знам, но става интересно.
Най-високоплатен е бил свещеникът.
Нима? - Преподобният Лилимън.
Плащали са му почти 200 хиляди месечно.
Доста любопитен факт.
Повишили са го в епископ.
Ваше преосвещенство. - Да, Денис.
Всичко ли е уредено? - Да.
Пристигна електронният ви маршрут.
Ще отидете на време за литургия.
Усърдието те прави
нагледен пример за богоугоден човек.
Но не питах за това.
Вълнува ме последната ми сладост.
Най-прясната ми плътска радост.
Съжалявам, Ваше преосвещенство.
Агенцията по погрешка е пратила
малко по-възрастно момиче.
По-възрастна!?
Дано не е прекалено стара.
Ваше преосвещенство ще прецени.
Божичко. - Ваше преосвещенство.
Как можах да се усъмня в твоята прелест!
Съгреших, дете мое.
Моя грешка.
Нямаме много време, а трябва да ви кажа нещо.
Искаш да се изповядаш ли? Обичам тая игричка.
Изповядай греховете си.
Това не е игра.
Един човек идва насам, за да ви убие.
Моля? - Казвам ви го,
защото търся вашата протекция.
Нямам вина за взрива на Съда, допуснах грешка в телевизията.
Сега ще се реванширам. - Какво говориш?
Аз съм Ийви Хамънд.
Терористът ме държи заложница от седмици.
Ще влети в стаята всеки момент,
защото му отключих прозореца.
Великолепно!
Не съм играл на тази игра.
Умът ти е блестящ.
Дано и останалото е тъй сладко.
Трябва да ми повярвате! - Вярвам ти.
Почувствай твърдостта на вярата ми.
Престанете!
Залових опасният терорист.
Сега ще получиш опрощение.
Малка кучка! Курва проклета!
Преподобни. - Боже,
не ме е лъгала. Това си ти.
Съжалявам.
Нямах избор. - Ийви.
"Покрил коварството си с думи,
изчоплени от божиите книги,
пред хората минавам за светец, а действам като дявол."
Имай милост.
Не и тази вечер, епископе.
Не и тази вечер.
Умолявам те, не ме убивай.
Настъпи Часът на детето.
Покажи си езика.
Какво? - Не искам да умирам.
Охранителен отряд 109. Искаме подкрепление.
Искам адресите на всички имена, фигуриращи в документа.
Веднага! - Да, сър.
Стегнете се. Идва Крийди.
Ти върви. Аз ще се оправям с него.
Крийди.
Какво те води насам?
Убийствата на видни партийни дейци, инспекторе.
Положението надхвърля обичайността на работата ви.
Канцлерът изиска незабавната ми намеса.
Дано не задържите свидетелите ми.
Секретността е наложителна.
В тези размирни времена
инцидентите не се толерират.
Особено случилото се в "Джордан Тауър".
Какво искате да кажете? - Ви познава
отблизо системата ни.
Заподозрян е вътрешен човек.
Под наблюдение ли съм?
Съветвам ви
да не ровите в миналото.
Ограничете се само в настоящето.
"Ларкхил" ли имате предвид?
Майорът е приятел на канцлера.
Лоялността му не е под съмнение. - За разлика от моята?
Майка ви е била ирландка, нали?
Вирусът от "Сейнт Мери" нанесе непоправими щети на Ирландия.
От 27 години съм партиен член.
На ваше място
ще открия терориста.
И то възможно най-скоро.
Моля те...
Божичко, Ийви!
Не знаех къде другаде да ида.
Влизай, преди някой да те е видял.
Наздраве! - Полицията ме издирва.
Поставям те в неудобно положение.
Ийви... - Открият ли ме, здравата ще загазиш.
Ийви, слушай.
Ако претърсят къщата ми, ти ще си най-малкият ми проблем.
Ти ми се довери.
Би било невъзпитано от моя страна да ти отвърна с недоверие.
КОАЛИЦИЯ НА СИЛАТА
Това е "Бог да пази кралицата!"
Виждала съм я в 12-а галерия.
Мислех, че Сатлър я е унищожил. - Само си въобразява.
Струваше цяло състояние,
но пък винаги ме развеселява.
А това какво е? - Копие от Корана, от 14-и век.
Мюсюлманин ли си? - Не. Работя в телевизията.
Защо ти е тогава?
Поезията и рисунките са вълнуващи.
Струва ли си риска?
Ти си най-малкият ми проблем.
Благодаря, Гордън.
Благодаря. - Няма за какво.
Всичко започна с онази експлозия.
Бях се запътила към дома ти.
Да.
И двамата с теб сме беглеци.
Но... - Сигурно се питаш
защо те поканих те на вечеря,
щом сексуалните ми предпочитания са необичайни.
От човек с моето положение се очаква
да излиза с млада дама като теб.
В свят като нашия, поканя ли когото желая,
ще остана без дом и без работа.
Съжалявам. - Аз - още повече.
С годините човек губи
не само желанията си.
Ако дълго носиш маска, забравяш кой се крие под нея.
АУТОПСИЯ
Същата отровна субстанция бе открита в тялото на Протеро.
Има я във всяко едно домакинство.
Благодаря, Дилия.
Отрихте ли нещо за тоя тип?
Честно казано, нищо. Но можеш да ми помогнеш с още нещо.
В началото си била ботанист, нали?
Сортът е "Алена бодливка".
Смята се за изчезнала.
Оставя ги на местопрестъпленията.
Можеш ли да я погледнеш?
Всяка информация ще ни е от полза.
Разбира се.
Извини ме.
Да?
Приключих с претърсването на файла. Най-добре елате.
Хубаво.
Избил е всички. - Остава една жена.
Коя е тя? - Не знам.
След закриването на " Ларкхил"
тя изчезва за 2 години.
Докато не кандидатства за виза.
Искала е да избяга.
Вероятно. После следите се загубват.
Сменила си е името. - Така мисля.
Звъннах в Регистъра, но още нямам информация.
Доста е късно. - Звънни пак. Искам името й.
Моля? Сигурни ли сте?
Благодаря.
Д-р Даяна Стантън се е прекръстила на Дилия Съридж.
Съдебната лекарка? - Да.
Преди малко разговарях с нея.
Това си ти, нали?
Дошъл си да ме убиеш. - Да.
Слава богу.
Номерът не отговаря.
Има проблем с връзката.
Божичко!
Той е при нея.
След онова, което се случи,
мислех да се самоубия.
Знаех, че някой ден ще ме намериш.
Нямах представа за плановете им.
Заклевам се.
Прочети дневника ми.
Онова, което сториха, стана възможно благодарение на теб.
Опенхаймер е променил не само хода на Втората световна,
а цялата история на човечеството.
Грях ли е, че се надявах на същото?
Няма да наказвам надеждите ти.
Ще накажа деянията ти.
Странно,
но днес ми дадоха една от розите ти.
Преди това не бях сигурна, че ти си този терорист.
Какво съвпадение!
Хората само се заблуждават,
че има случайности, Дилия.
Остана ми още една роза.
Донесох я специално за теб.
Сега ли ще ме убиеш? - Убих те преди 10 минути.
Докато спеше.
Ще боли ли? - Не.
Благодаря.
Има ли смисъл да се извинявам?
Винаги.
Ужасно съжалявам.
По дяволите!
Терористът явно е искал да научим
историята. Или поне част от нея.
Чели ли сте документа, инспекторе?
Да, сър. - Кой друг го е чел?
Никой, сър. - Трябва да знаеш,
че съдържанието засяга държавната сигурност -
оклеветени видни партийни дейци,
нелоялност към правителството...
Автентичността е недоказуема.
Документът може да е дело на Ви
или на бивш партиен член
с умствено разстройство.
Обсъждането на съдържанието
на документа
ще се счита за държавна измяна.
Ясно ли е, г-н Финч? - Да, сър.
Съветвам ви, инспекторе,
да го заличите от съзнанието си.
23 май:
Докараха първата ми група субекти.
Признавам, че много се вълнувам.
Това може да е зората на една нова епоха!
Един вирус може да изтреби
населението на една държава,
но да остави държавната хазна непокътната.
Не се разделяйте! - Давай!
27 май:
Началник Протеро обиколи лабораторията със свещеника.
Той ще съблюдава спазването на законите и правата.
Поизнервих се, но началникът ме успокои.
2 юни:
Ако тези хора знаеха, че помагат на страната си,
щяха ли да се държат по-различно?
Толкова са слаби и жалки! Никога не те гледат в очите.
Осъзнах, че ги мразя.
18 август:
Над 75 процента от първите 48 души са мъртви.
Засега вирусът не може да бъде овладян.
18 септември:
Един субект ми дава надежда.
При него не се наблюдават имунни нарушения като при другите.
Не успях да категоризирам клетъчните мутации в кръвта му.
Мутациите са предизвикали
свръхразвитие на рефлексите му.
Субектът сподели,
че не помни кой е, нито откъде е.
Той е ключът към мечтите ни...
...и надеждата, че усилията ни не са хвърлени напразно.
5 ноември:
Всичко започна около полунощ.
Първата експлозия вдигна във въздуха цялата лаборатория.
Целият ми труд бе унищожен.
Чудех се как е станало, когато съзрях
мъжа от 5-а стая.
Той ме погледна,
но не с очите си - нямаше такива.
Просто усетих погледа му.
Боже,
какво сторих?
Какво готвиш?
Викаме му "яйце в кошница".
Странно... - Кое?
На първата сутрин той ми приготви същите яйца.
Ами? - Заклевам се.
Странно съвпадение. Но си има очевидно обяснение.
Наистина ли? - Да, Ийви.
Аз съм Ви.
Най-сетне ти разкри истината.
Удивена си.
Не ти се вярва, че под това сбръчкано, охранено тяло
се крие машина за трупове с неудържим фетиш към маски.
Гордън, не е никак смешно.
Имам крещяща нужда от публика.
Просиш си затвора.
Но той беше прав, нали?
Има нещо гнило в тази страна.
Терористи с биологическо оръжие
178 жертви на вируса "Сейнт Мери"
Станция "Три реки" е замърсена
ЕПИДЕМИЯ
Бунтове в болница "Кингс" - 80 000 жертви
Добро утро, инспекторе.
Подранили сте.
Всичко наред ли е? Не ми изглеждате добре, сър.
Ще ти задам един въпрос, Доминик.
Ако щеш, ми отговаряй.
Искам да изрека това на глас.
Но е много важно това да си остане между нас.
Разбира се, инспекторе, но...
Относно терориста ли?
Не.
Какво се е случило, сър?
Въпросът ми засяга "Сейнт Мери"
и пречиствателна станция "Три реки".
Този въпрос ме държа буден
през последното денонощие.
Ами ако най-кошмарната
биологическа атака над страната ни
не е била дело на религиозни екстремисти?
Но те направиха самопризнания.
Знам. И бяха екзекутирани.
Може да е било точно така.
Тази поредица от събития,
съвпадения ме карат да се питам
какво всъщност се е случило.
Ами ако някой друг е пуснал вируса?
Ако друг е избил всички онези хора?
Искаш ли да узнаеш кой е виновникът?
Разбира се.
Ами ако този някой работи за правителството ни?
Въпросът ми е
дали правителството е виновно
за случилото се в "Сейнт Мери" и в "Три реки".
Правителството ли е причинило
смъртта на почти 100 000 души?
Искаш ли да узнаеш?
Най-студеният март от години.
Не говори така. Ще ни изключат от партията.
Лъжци! - По-тихо.
СИЛА ЧРЕЗ ЕДИНСТВО ЕДИНСТВО ЧРЕЗ ВЯРА
Според аудио проверки
80 процента от народа вярва, че Ви е жив.
Позитивните изказвания относно
атаките са нараснали с 12 процента.
Г-н Крийди? - Правим всичко по силите си.
Извършваме многобройни арести.
Искам не само арести, а резултати!
Какъв е поводът? - Днес празнувам.
Какво?
Май това е най-доброто шоу, което сме правили.
Дами и господа...
Тази вечер сме ви приготвили изключително шоу.
Няма да повярвате на очите си.
Моля посрещнете с аплодисменти
нашия канцлер Адам Сатлър.
Не може да бъде! - Не може...
Изхвърлихме цензурирания сценарий. Този съм го писал аз.
Боже...
Г-н канцлер,
сигурно сте под огромно напрежение напоследък,
откак тероризма ви загриза.
Затова сега ще ви помогнем да се отпуснете. Момичета!
Няма нищо по-хубаво от чаша топло мляко.
Май всяка вечер си пийвате по чаша.
Още от дете.
Грешите, г-н Дитрих.
Терористът не ни тревожи. - Наистина?
Г-н канцлер... - Той е.
Нима твърдите, че той не е жив?
Той бе неутрализиран.
Божичко, г-н канцлер. Погледнете!
Терористът!
Хванете го.
Боже.
Най-после те пипнах.
Пред очите на целия свят ще сваля маската...
Той е.
Пуснете ме! Аз съм вашият канцлер.
Как смееш?! Аз съм канцлерът.
Мошеник!
Войници, този мъж е терористът!
Застреляйте предателя. - Лъжец!
Измамник! - Мошеник.
Готови...
Огън! - Огън!
Какво, глоба ли ще ни треснат?
Голяма работа. Правим най-гледаното шоу в ефира.
Мой агент си - затова ти плащам.
Защитавай интересите ми.
Да го бях взел за бавачка.
Ненормалник! - Или недохранен.
Нима всичко за теб е шега? - Само сериозните неща.
Ако те арестуват? - Ще ти кажа...
Ще се извиня с участие в благотворително шоу.
А рейтингът ни ще скочи до тавана. Всичко ще бъде наред. Повярвай ми.
Гордън?
Бързо, Ийви. Скрий се!
Вече не е толкова смешно, нали, смешнико?
Пипнах те. - Не!
Разбирате ли защо сте тук, Ийви Хамънд?
Моля ви.
Обвинена сте в три убийства,
бомбардиране на държавна собственост, тероризъм
и държавна измяна. Наказанието е смърт чрез разстрел.
Има само един начин да спасите живота си.
Разкрийте ни самоличността и местонахождението
на Ви.
Ако това доведе до залавянето му,
ще бъдете незабавно освободена.
Разбирате ли ме?
Ще се върнете обратно към живота си.
Трябва само да ни съдействате.
Заведете я в килията!
Не мога да те убедя, че това не е техен трик.
Но не ми пука.
Аз съм си аз.
Казвам се Валери.
Скоро ще умра и искам да разкажа историята си.
Това ще бъде единствената ми автобиография,
а я пиша на тоалетна хартия.
Родена съм в Нотингъм през 1985 г.
Не помня детството си,
но си спомням, че много валеше.
Баба имаше ферма в Тотълбрук.
Все казваше, че Бог се крие в дъжда.
Влязох в девическо училище,
където срещнах първото си гадже.
Казваше се Сара.
Имаше изящни китки.
Великолепни...
Сара и Валери
Мислех, че ще се обичаме вечно.
Учителката ни казваше,
че е само младежко увлечение.
Сара го преодоля.
Но аз не можах.
През 2002 г. се влюбих в момиче на име Кристина.
Признах на родителите си.
Кристина ме държеше за ръка.
Баща ми не ме погледна в очите. Повече не искал да ме вижда.
Майка ми замълча.
Само им казах истината. Нима бе тъй егоистично?
Почтеността ни е крехка, но само нея си имаме.
Тя е най-важната частица от нас.
Но точно в тази частица
се крие свободата ни.
Сложи край на мъките си.
Къде е той? - Не знам!
Винаги съм искала да бъда актриса.
През 2015 г. се снимах за първи път. Филмът беше "Солт Флатс".
Бе най-важната роля в живота ми,
защото тогава се запознах с Рут.
Още от първата целувка
поисках устните й завинаги.
Заживяхме заедно в малък апартамент.
Тя отглеждаше "Алени бодливки"
и у дома винаги ухаеше на рози.
Тези бяха най-хубавите години от живота ми.
Американската война се влошаваше. Скоро стигна и до Лондон.
Секретарят на отбраната Сатлър
затвори станциите на метрото.
Нямаше повече рози...
...за никого.
Няма да издържиш още дълго.
Ще умреш
заради човек, който не дава пет пари за теб.
Думите започнаха да променят значението си.
Думи като "косвен" и "пренос" зазвучаха зловещо.
"Лоялност към правителството" изпълваше със страхопочитание.
"Различен" стана синоним на "опасен".
Все още не разбирам
защо толкова много ни презираха.
Отведоха Рут, докато пазаруваше.
ЗА ВАШАТА ЗАЩИТА
Скръбта ми бе неутешима.
Не след дълго дойдоха и за мен.
Странно е, че ще умра в тази ужасна килия.
На пък цели три години живях в рози и без угризения.
Тук ще умра.
Всяка частица от мен ще загине.
Всяка частица.
Без последната.
Една единствена частица.
Тя е крехка,
но е единственото, което си струва.
Никога не бива да я губим. Не трябва да ни я отнемат.
Който и да си ти, читателю, дано избягаш от тази килия.
Дано светът се промени към добро.
Надявам се да ме разбереш.
Въпреки че не те познавам,
че няма да те срещна,
нито ще се смея с теб, няма да плача с теб,
нито ще те целувам...
Въпреки това те обичам...
...с цялото си сърце.
Обичам те.
Валери.
Уведомявам те, че си осъдена от специален трибунал.
Ако не окажеш съдействие сега,
ще бъдеш екзекутирана.
Разбираш ли?
Да. - Готова ли си да съдействаш?
Не. - Така да бъде.
Придружете г-ца Хамънд до килията.
После шестима войници да я
разстрелят зад химическия склад.
Време е.
Готова съм.
Нужна им е само информация.
Кажи им нещо, каквото и да е.
Благодаря,
но предпочитам да умра зад химическия склад.
Значи не изпитваш никога страх. Свободна си.
Моля?
Здравей, Ийви.
Това си ти.
Онова си бил ти! - Да.
Не е било истинско.
А Гордън... - Съжалявам, но г-н Дитрих е мъртъв.
Щом намериха
Корана в къщата му, го екзекутираха.
Боже.
За щастие се добрах до теб преди тях. - Ти се добра?
Ти ли ми причини това?
Отряза ми косата.
Измъчва ме?
Измъчва ме.
Но защо?
Искаше да прогониш страха. Ще ми се да имаше по-лесен начин,
но няма такъв. - Боже.
Вероятно няма да ми простиш.
Няма да разбереш колко ми бе трудно.
Всеки ден се измъчвах.
Всеки ден исках да сложа край,
но ти отказваше да съдействаш.
Ти си извратен и жесток човек!
Всичко беше в ръцете ти, но ти не се предаде.
Защо? - Остави ме на мира. Мразя те!
Първо и аз мислех, че е омраза.
Омразата ме крепеше,
хранеше, поеше.
Щях да пукна от цялата омраза в жилите си.
Но после нещо се промени в мен.
Същото се случи и с теб.
Не искам да слушам лъжите ти.
Според баща ти творците лъжат.
Създадох една лъжа,
но ти й повярва. Откри някои истини за себе си.
Не. - Истината в килията е и истината сега.
То нямаше нищо общо с мен.
Вече нищичко не чувствам.
Не бягай от чувствата си, Ийви. Цял живот си била беглец.
Боже, не мога да дишам.
Астма...
Чуй ме добре, Ийви.
Това е най-важният миг от живота ти. Отдай му се.
Отнели са родителите ти, брат ти.
Затвориха те в килия и ти отнеха всичко
освен живота.
Повярва, че животът е единственото,
което ти остава, нали?
Стига... - Откри нещо друго.
В килията откри нещо по-важно от живота.
Когато те заплашваха,
ти предпочете да умреш.
Ти се изправи очи в очи със смъртта.
Беше спокойна и тиха.
Спомни си какво изпита тогава?
Боже...
Изпитах...
Да...?
Вие ми се свят.
Искам глътка въздух.
Моля те, трябва да изляза навън.
Ще се качим на покрива с асансьора.
Бог се крие в дъжда.
Ви?
Тръгвам си.
В джубокса има 872 песни.
Слушал съм ги всичките, но не съм танцувал на никоя.
Чу ли? - Да.
Не мога да остана тук.
Знам.
Всички врати са отключени за теб.
Стори ми се нередно
да задържа писмото. Нали ти си го писал...
Не съм аз.
Нека ти покажа нещо, преди да си заминеш.
"Солт Флатс"
Значи е било истина! - Да.
Много е красива.
Познаваше ли я? - Не.
Писала го е преди смъртта си.
Писмото стигна до теб, както стигна до мен.
Това наистина се е случило, нали?
Да. - Бил си в съседната килия.
И затова търсиш отмъщение.
Връщаш си за това, което са сторили на нея.
И на теб! - Техните деяния ме създадоха.
Прост закон на вселената.
Всяко действие си има противодействие.
Така ли го виждаш?
Като едно уравнение? - Постъпиха чудовищно с мен.
И са създали чудовище.
Знаеш ли къде ще идеш? - Не.
Преди бих се уплашила,
но не и сега. Дължа го на теб.
Благодаря ти.
Сбогом.
Ийви,
мога ли да те помоля за нещо?
Ако имах право на последно желание, щях да поискам да те видя
още веднъж преди 5 ноември.
Добре. - Благодаря.
Колкото и да е неприятно, повече не можем да отлагаме
подготовката за евентуална
терористка атака.
Този червен доклад е писан от експерти по експлозивите.
Най-логичният
подход на терориста
е въздушно нападение.
Друг доклад посочва опасност
от метрото, но тунелите край Парламента
са запечатани.
Кой е пуснал този доклад?
Главен инспектор Финч.
Разполагате ли с някакви доказателства?
Не, сър. Осланям се на интуицията си.
Правителството няма да оцелее,
ако разчита на интуицията ви.
Г-н Даском, трябва да внушим
посланието си на целия народ.
Задействайте всички вестници,
радиото и телевизията.
Искам посланието ни да залее цялата мрежа!
Нека народът осъзнае, че сме на ръба на пропаст.
Нека всеки мъж, жена и дете разбере, че хаосът наближава.
Искам всички да си спомнят,
че не могат без правителството!
В Средния Запад на бившите Щати се вихри гражданска война.
Недостигът на вода се отдава на липсата на валежи от 2 години.
Купоните за вода ще поскъпнат.
Полицията арестува 9 заподозрени...
Вярвате ли на тия тъпотии? Цяло лято е така.
Нов патоген извън зоната под карантина е убил 27 души.
Открити са улики, свързващи терористката организация "Ви"
с вирусната атака преди 14 години в училище "Сейнт Мери".
Приятел от тайните служби е попаднал на нещо.
Тримата са агенти
под прикритие,
от "черните чували" на Крийди.
Алън Пърси, Робърт Кийс, Уилям Рокууд.
При избухването на епидемията
Пърси налапал пистолета, Кийс загинал в пожар.
А Рокууд изчезнал.
Гади ми се от съвпадения.
Рокууд...
Откъде ли ми е познато името?
Инспекторе, разбрах че ме търсите.
Сигурно получава имейл, че проверяват досието му.
Но откъде е разбрал, че си ти?
Какво ще правим?
Аз съм ченге. Трябва да стигна до истината.
Дойдох на откриването на музея. Тръпки ме побиха.
Усещането е същото и сега.
В ПАМЕТ НА ЖЕРТВИТЕ ОТ СЕЙНТ МЕРИ
Не се приближавайте повече, инспекторе.
Нямаме микрофони.
Налага се да съм предпазлив.
Значи имате информация за нас. - Вече знаете
имената и датите.
Нуждаете от историята.
Тя може и да е лъжа.
Оставям на вас да прецените.
Нашата история започва
с един млад и обещаващ политик.
Той е много набожен, член е на Консервативната партия.
Праволинеен е, не зачита политическите процеси.
Властта го заслепява,
привържениците му стават агресивни.
Партията стартира специален проект в защита на сигурността -
лаборатория за изследване на биологическо оръжие.
Цената на проекта няма значение.
Същинската цел на проекта е абсолютна власт,
пълно надмощие.
Проектът завършва трагично.
Но усилията са оправдани.
От кръвта на една от жертвите се ражда нов вид война.
Представете си ужасяващ вирус,
за който само вие имате лек.
Но ако целта ви е господство, как ще ползвате това оръжие?
Появява се и паякът, който оплита паяжината.
Той няма съвест и смята,
че целта оправдава средствата.
Вместо да се цели във врага,
той предлага за мишена народа.
Избрани са 3 обекта:
метростанция, училище и пречиствателна станция.
Първите седмици измират стотици.
"Три води" е заразена.
Правят се опити да се спре разпространението на вируса.
...през метрото.
ЕПИДЕМИЯ
Медиите подхранват
паниката и страха. Народът се разединява.
Най-сетне изплува същинската цел.
Познайте какви
бяха резултатите от изборите.
А след изборите - о, чудо!
Някои казват, че е Божествена намеса.
Епидемията секва след появата на фармацевтична компания,
притежавана от партийни членове, които станаха червиви с пари.
Година по-късно бяха осъдени и екзекутирани екстремистите.
Бе построен паметник в памет на жертвите им.
Но гениалността на плана се крие в страха.
Той е оръжието за контрол.
Нашият политик бе назначен
на нечуваната длъжност "канцлер".
А останалото е история.
Можеш ли да докажеш всичко това? - Иначе щях ли да съм жив?
Ще ви осигурим протекция, г-н Рокууд.
Не се и съмнявам.
Ако искате доказателства, ще правите каквото ви казвам.
Сложете Крийди под 24-часово наблюдение.
Щом се почувствам в безопасност,
ще се свържа с вас.
До скоро виждане.
Рокууд,
защо не се свързахте с нас по-рано?
Какво чакахте?
Вас, инспекторе.
Имах нужда от вас.
Какво прави в тъмното?
Не искам да знам.
Сатлър вече ви няма доверие.
И двамата с вас знаем защо.
Щом взривя Парламента,
ще му трябва изкупителна жертва.
Познайте кой ще бъде жертвата?
Вие, г-н Крийди.
Умен човек като вас
не може да няма резервен план.
Затова Сатлър ви няма доверие
и в момента сте под наблюдение.
Наблюдава къщата ви,
подслушва разговорите ви. - Глупости!
Знаете, че съм прав.
Какво искаш? - Сатлър.
Знаели сте, че този ден ще настъпи.
Той или вие...
Затова Сатлър с крие вдън земя под строга охрана.
Затова някои от вашите хора са приближени на Сатлър.
Нужна им е само вашата дума.
Какво ще получа от сделката? - Мен.
Ако приемате, напишете "Х" на вратата си.
Защо да ти се доверявам?
Само така можеш да ме спреш.
Миналото те обезоръжи, Мондего.
Може ли да се качим?
Намерете си друго дърво.
Забучили сме Крийди като хербаризирана пеперуда.
Какво чака?
Ало? За вас е, инспекторе.
Да. - Главен инспектор Финч ли е?
Да. - Кап. Кларк
от 137-и участък.
Открихме го. - Кого?
Открихме Уилям Рокууд - издирвали сте го.
Рових се из файловете с неидентифицирани трупове.
Открих го по зъбите.
Удавил се е. Случаят остава неразрешен.
Уилям Рокууд е мъртъв?! - От близо 20 години.
По дяволите!
Кучият му син
ме засипа с измислици, а аз му се вързах.
Какво ще правим сега?
Ще си свършим работата.
Ще го намерим.
Всеки изминал ден, господа...
Всеки ден, който ни приближава до ноември,
всеки негов ден на свобода
е провал за нас.
347 дни се равняват
на 347 провала!
Нямаме достатъчно войници...
Заринати сме
от вашите неудачи, г-н Крийди.
Аз ще отворя.
Ерик Финч? - Да.
По дяволите!
Колко са кутиите?
До момента - 8 вагона.
Поне няколкостотин хиляди кутии. - Боже.
Всеки, който носи маска, да бъде арестуван.
Дай парите!
Обсадени сме. Целият град е пощурял.
Той това иска. - И по-точно?
Анархия в Обединеното Кралство! - Хаос.
Г-н Крийди. Ще ви държа лично отговорен за тази ситуация.
Познава ни по-добре, отколкото ние - себе си.
Затова снощи отидох до "Ларкхил".
Той е извън зоната под карантина! - Трябваше да го видя с очите си.
Почти всичко бе разрушено.
Изпитах странно чувство.
Усетих, че всичко е свързано.
Видях как се навързва всичко.
Дългата поредица от събития, още от създаването на "Ларкхил".
Изпитах усещането, че съм видял всичко случило се.
И че ще видя всичко, което ще се случи.
Ей, ти!
Събитията се подредиха като парченца от пъзел.
И осъзнах, че всички ние сме част от тях.
И сме хванати в капан.
Значи знаеш какво ще стане.
Не. Имах предчувствие.
Но мога да предположа.
Когато цари хаос, някой ще извърши глупост.
И когато това се случи,
играта ще загрубее.
Арестуваха протестиращи.
Сатлър ще се принуди да направи единственото, което му се отдава.
На Ви ще му трябва само да удържи на думата си.
И тогава...
Довечера ще настъпи твоя час.
Готов ли си?
А дали ние сме готови?
Тази песен ми липсваше.
Не вярвах, че ще дойдеш.
Нали ти обещах.
Добре изглеждаш.
Благодаря.
Мога ли да те запитам как си останала на свобода?
Фалшивата лична карта върши повече работа от една маска.
Признавам, че чуех ли сирена, се безпокоях за теб.
И аз се тревожех за себе си.
Но един ден в супермаркета...
Една приятелка от телевизията се нареди на опашката зад мен.
Изнервих се ужасно и изпуснах парите си на земята.
Приятелката ми ги взе
и ми ги подаде.
Погледна ме в очите
и не ме разпозна.
Явно стореното от теб има поразителен ефект. Не очаквах.
Имам подарък за теб, Ийви,
но преди да ти го връча, искам да те помоля за нещо.
Ще потанцуваш ли с мен?
Точно сега ли? В навечерието на революцията?!
Революцията без танци не струва.
С удоволствие.
Довечера ще говоря открито с тях
и ще им изясня положението.
Сигурността на нацията зависи от пълното им подчинение.
Довечера всички протестиращи
ще бъде наказан за назидание.
Пренебрегвате една вероятност.
Коя, г-н Даском?
Ако терористът успее... - Няма.
Малко вероятно е, но...
Но ако все пак нещо се случи с тази сграда,
единственото ще се промени фактът,
че утре вместо вестник
ще чета оставката на г-н Крийди.
Не си прахосвал време. Правителството е уплашено.
Чух, че довечера Сатлър ще прави публично изявление.
Моментът наближава.
Маските бяха гениална идея.
Бе странно да виждам лицето ти навсякъде.
"Не ме издавай и ми намери
облекло подходящо за кроежа ми."
"Дванайсета нощ". - Виола.
Не разбирам. - Кое?
Как може да си най-важният човек в живота ми,
а почти нищо не знам за теб?
Не знам откъде си, кои са родителите ти,
имаш ли братя и сестри.
Дори не знам как изглеждаш!
Недей, Ийви.
Лицето под маската
не съм аз.
Аз не съм това лице, не съм тези мускули
и кости.
Разбирам.
Благодаря ти.
Не остава много време.
Трябва да ти връча нещо.
Минах покрай Парламента.
Танкове, противовъздушна охрана, пехота - нещо невиждано!
Ще ми се никой да не се появи довечера.
Но ако се появят хора, какво ли ще се случи?
Обикновено хората без оръжие
биват застреляни.
Отбий тук.
Претърсихме тунелите. Нима смяташ, че ще го откриеш?
Инспекторе,
всичко се обърна с краката нагоре, нали?
Мислех, че метрото е затворено.
Така е.
Отне ми 10 години да разчистя старите релси и да сложа нови.
Нека ти покажа.
АНГЛИЙСКА ТОР
И релсите водят до Парламента?!
Да.
Значи наистина ще го направиш.
Само ако ти го искаш.
Моля? - Това е подаръкът ми към теб.
Всичко, което притежавам - книгите, къщата, галерията, този влак...
Всичко завещавам на теб.
Това поредният ти номер ли е?
Край с номерцата. Край на лъжите.
Само истината.
Заради теб осъзнах, че греша.
Изборът да бъде дръпнат лоста не бива да е мой.
Защо? - Защото този свят,
от който съм част и който съградих, ще рухне довечера.
Утре ще се роди нов свят,
който други хора ще съграждат, и изборът принадлежи на тях.
Къде отиваш?
Време е да срещна Създателя си
и да му се отплатя за всичко, което е сторил.
Почакай, Ви. Не е нужно да го правиш!
Можеш да се откажеш и да избягаме заедно.
Не. Ти се оказа права за мен -
няма дърво, на което да се кача.
Заслужавам само края на тунела.
Не е вярно.
Не мога.
Мили съграждани,
тази вечер страната ни -
олицетворение
на всичко свидно,
е изправена пред сериозна заплаха.
Чисто е, сър.
Това брутално посегателство над държавната сигурност
няма да...
Къде е той?
...мине безнаказано.
"Пени за чучелото!"
Врагът ни е подмолен и цели да ни разедини
и да разруши устоите на нашата велика нация.
Спазих своята част от уговорката. Твой ред е.
Доведете го.
Трябва да сме непоколебими
и решителни,
но най-вече трябва сме единни.
Нарушилите вечерния час
се считат за съюзници на врага.
и ще бъдат съдени за тероризъм без изключение.
Искам да видя лицето му.
Тържествено се заклевам,
че възмездието ще бъде незабавно,
справедливо...
...и безжалостно.
Не, Боже. Не.
Най-после се срещнахме.
Имам нещо за вас, г-н канцлер.
Прощален подарък
за всичко, което сте сторили,
за единственото, което ви е останало.
Сбогом, г-н канцлер.
Г-н Крийди.
Отврат!
Приключихме с това.
Време е да видим лицето ти.
Свали си маската.
Няма.
Непокорен до гроб, значи.
Нали няма да ревеш? Ти не се страхуваш от смъртта.
По това си приличаме.
Единственото общо помежду ни е, че и двамата ще умрем.
Как си го представяш?
Ще ви стисна за гърлото.
Глупости!
И какво ще направиш?
Претърсили сме тунела.
Разполагаш само с ножове и с каратистки номера.
А ние - с оръжия.
Имате само куршуми. Молете се,
като изпразните пълнителите си, да не съм жив.
Иначе ще умрете, преди да заредите.
Невъзможно!
Убийте го!
Сега е мой ред.
Умри!
Защо не умираш?
Под тази маска се крие не обикновена плът.
Под тази маска се крие една идея, г-н Крийди.
А идеите - куршум не ги лови.
Тук е периметър 1. "Уайтхол" е обезопасен.
Тук е генерал Акройд.
Бъдете по-кратки.
Не искам нещата да се оплескат още повече.
Ви!
Трябва да спрем кървенето.
Моля те, недей. Радвам се, че с мен е свършено.
Не говори така.
Обещах ти само истината.
20 години живях за този ден.
Друго не съществуваше за мен...
...докато не срещнах теб.
Тогава всичко се промени.
Влюбих се в теб, Ийви.
Не предполагах, че още съм способен на това.
Ви, не искам да умираш.
Това е най-красивият подарък,
който можеш да ми поднесеш.
Ви...
Раздвижване в посока Трафалгър Скуеър.
Тук е периметър 1. Врагът приближава към нас.
Стой! Не мърдай!
Ти си Ийви Хамънд, нали?
Значи всичко свърши?
Почти.
Спри! Махни ръката си от лоста.
Няма.
Врагът напредва. Чакаме заповед.
Какво да правим? - Началникът не отговаря,
нито от партийния лидер Крийди,
нито от канцлера.
Защо го правиш?
Той беше прав. - За кое?
Хората нямат нужда от сграда. Имат нужда от надежда.
По дяволите! Не стреляйте!
Мили боже!
Часът удари.
Кажете,
обичате ли музика, г-н Финч?
Пак същата музика.
Да.
Неговата музика.
Кой беше той?
Той бе Едмон Дантес.
Бе мой баща
и моя майка.
Мой брат.
Мой приятел.
Той бе теб...
...и мен.
Той бе всички нас.
Страната винаги ще помни нощта,
която промени историята ни.
А аз винаги ще помня човека,
който промени мен.
V КАТО ВЕНДЕТА