В древни времена, между Тигър и Ефрат
се зародило могъщо царство наречено Аккад.
Дълги години елитните му войни, Черните скорпиони,
властвали над околните племена.
Честта ги задължавала да се бият до последния човек,
но не и да изоставят господаря си,
те били безценни телохранители на принцове и императори.
Най-прочут сред Черните скорпиони бил Ашур.
Ашур не позволявал на сина си, Матаяс,
да заслужи честта да се присъедини към Черните скорпиони.
Трябва да последвам съдбата си. Забранявам ти да ходиш на игрите утре.
Мислиш, че всичко е почести и слава, но не е.
Правил съм неща с които не се гордея.
Обещавам ти, че синът ми...
Но като много други момчета, Матаяс не се вслушал в съветите на баща си.
Днес ще покажете уменията си в изкуството на боя.
Само 12 от вас ще продължат напред
и ще се обучават шест дълги години, за да станат най-добрите войни.
Черни скорпиони.
Готови!
Напред!
Ако искате да станете Скорпиони, покажете малко характер!
Милостта е слабост!
Лейла? - Матаяс? Мислех, че баща ти...
Измъкнах се. - Ти си луд!
Аз ли съм луд?
Мога да се бия като всяко момче. - Така ли?
Докажи го! - Спрете!
Игрите са забранени за момичета.
Остави я на мира! - Келеш!
Хванете го!
Дайте го насам! Къде си мислиш, че отиваш?
Смееш да опозориш игрите като се намесваш?
Докосни го и няма да живееш още дълго.
Въоръжи се. - Днес не съм в настроение да убивам.
Татко!
Задръжте и двамата. Момичето също. - Почакайте.
Крал Хамураби! Те се подиграха с древните игри и обидиха мен,
главнокомандващият на армиите ви. - Може и да е така, Саргон,
но Ашур е заслужил снизхождение.
Задължен съм ви, господарю. Както винаги.
Можеш да ми се отплатиш,
като изпратиш сина си да се обучава при Скорпионите.
Ако стане войн наполовина добър колкото баща си,
ще служи добре на страната.
Ще си платиш за това. Обещавам ти.
Генерал Саргон винаги бе завиждал на славата на Ашур.
Сега омразата му премина всички граници.
Татко! Татко!
Макар да не можеше да го докаже, в сърцето си Матаяс знаеше
кой е причинил това на баща му. Той се закле да стане истински войн.
Биете се като жени.
Изминаха шест години.
Матаяс напусна Нипур като дете, а се завърна като мъж.
Скоро разбра, че докато го бе нямало, много неща се бяха променили.
През последните шест години не сте нито роднини, нито приятели,
а само мечове, щитове и копия. Обучавахте се усърдно.
Някои отпаднаха. Но тези, които днес стоят пред мен,
представлявате върха на поколенията аркадийски боен опит
на ордена на Черните скорпиони.
Вървете гордо там, където ви изпрати кралят ви.
Бийте се храбро.
Донесете злато в хазната и чест на семействата си.
Мамо!
Виж се само! Вече си мъж! Едва те познах.
Матаяс! Матаяс! - Ноа!
Да не са те хранили с камъни? - И ти си пораснал.
Освен своята, яде и храната на Енки.
Къде е той? Защо не дойде? - Миналата година избяга от дома.
Замина да търси щастието си. Ще се върне.
Виж ти, гордият нов Черен скорпион.
Изглежда си дошла да поднесеш почитанията си.
Не забравяй, че мога да те поваля.
Жили ли? - Само ако посмееш да го докоснеш.
Приветствайте Саргон, вашия крал.
Крал Саргон.
Чух слуховете. - Истината си чул.
Смъртта на Хамураби не беше случайна. Саргон го уби.
Такива приказки са опасни.
Мери си приказките.
Най-добрия ученик, сир.
Струваш ми се познат. Познаваме ли се?
Не мисля, сир. - Баща му бе Ашур.
Баща ти беше опитен войн и родолюбец.
Вярвам, че ще почетеш паметта му.
По-късно го доведете в двореца.
Може би имам специална задача за него.
И ти се наричаш боец?
Ставай!
Най-добре покажи някакви умения.
Само това ли можеш?
Нищо не струваш.
Не стой така. Ела насам.
Няма място за свян, щом скорпионът е на рамото ти.
Чудиш се на татуировките им.
По една за всеки убит.
Иска ти се и ти да имаш няколко, нали?
Да, ако заслужават да умрат.
Всички заслужаваме да умрем. Въпросът е как и кога.
Като част от личната ми охрана,
трябва да се погрижиш да умреш преди мен.
Лична охрана? - Това е голяма чест, Матаяс.
Освен уменията и силата, които ме увериха, че притежаваш,
най-важна е твърдата и непоколебима вярност към мен, твоят крал.
Покажи му какво имам предвид.
Слава на Саргон!
Способен ли си да проявиш такава вярност, Матаяс?
Аз...
Да, сир.
Добре. Тогава богатствата и славата ще бъдат твои.
Но предадеш ли ме дори веднъж, ще молиш боговете за бърза смърт.
Сутринта ще говорим отново.
Избери си една за нощта. А може две или три.
Не се изтощавай.
Или три.
Чух, че си добър с меча.
Не чак толкова, сир, но се уча бързо.
Харесваш ми, Матаяс. Доведете затворника.
Чули са го да скверни името ми.
Наказанието за това е смърт.
Но това е... - Знам.
Изпълни присъдата, за да докажеш безрезервната си вярност към мен.
Позволявам ти да го направиш бързо.
Матаяс! Съжалявам!
Истина ли е?
Обидил ли си краля? - Матаяс, моля те!
Отговори ми! Верни ли са обвиненията?
Да!
Значи заслужаваш това, което ще ти се случи.
Не само си предал краля си, но и семейството си.
Опозорил си и името на баща ни.
Каквото и да правиш, не мърдай.
Бягай, Ноа!
Казах да бягаш! - Не!
Ще се бием заедно.
Матаяс, зад теб!
Ти уби баща ми.
Това е за него.
Баща ти беше предател.
Синовете му също. Силите се обръщат.
Да тръгваме! През прозореца!
Убийте ги!
Хайде, Ноа!
Върнете се! Спрете!
Дий! Дий!
Дръж се!
Ноа, какво има?
Дръж се! Почти се измъкнахме! Ноа!
Какво има?
Ноа! Ноа!
Дръж се!
Ноа! Ноа!
Ноа!
Сега, когато кръвта на брат му изцапа ръцете му,
желание за мъст изпълни сърцето на Матаяс.
Да го убием ли или да го доведем жив?
Нито едното. Имам планове за него.
Глупак! Сега цяла седмица ще воня на риба.
Какво правиш тук? - Мразя скумрия.
Следващият път ще използвам риба тон. Защо ме следваш?
Не те следвам. И аз избягах.
Родителите ми обещаха ръката ми на търговеца на овце, Муктил.
След седмица трябва да се оженим. - Поздравления.
Мислиш, че е забавно?
Не знам кой мирише по-лошо, той или овцете му.
Искам животът ми да е изпълнен с приключения и битки. Като на мъжете.
Има един дребен проблем. Не си мъж.
Благодаря, че го отбеляза.
Разбрах, че си се опитал да убиеш Саргон.
Някой ден ще го убия.
Всички знаят, че прави жертвоприношения на Тъмните богове,
а те му се отплащат с магически сили. Ще ти е нужна всяка възможна помощ.
Много мило, не едно момиче може единствено да ми пречи.
Не съм просто някое момиче. - Вече не сме деца.
Явно обучението ти за Черен скорпион е включвало уроци за това
как да станеш арогантен глупак. Поздравления, добре си се научил.
Прибери се вкъщи, Лейла. Вгорчи живота на клетия търговец.
Добре. Щом искаш, оправяй се сам.
Добре. - Добре.
Билет до Египет. - Десет монети.
Един билет до Египет. - Десет монети.
Десет ли? Доста е скъпо. - И един за застраховка.
Препоръчвам ви я, защото има пирати,
враждебно настроени племена и урагани.
Само билет.
Ако питаш мен, вие сте пиратите.
Билет до Египет. - Десет монети.
Може ли! Извинете! - Не се пререждай!
Моля? Излязох от опашката за десет секунди, за да се облекча.
Лъжец. Грък.
Госпожо, предупреждавам ви, не използвайте тези две думи заедно.
Кретен.
Към страната на фараоните, добри човече.
Десет монети.
Билет.
Признай, че ме следваш.
Може да ти се стори странно, но света не се върти около теб.
Защо тогава отиваш в Египет. - Защото...
Човек трябва да види пирамидите поне веднъж в живота си.
Ти защо отиваш там?
По лични причини, които не те засягат.
Не ми се прави на потаен. Знаеш, че ще измъкна истината от теб.
Някога баща ми е бил сред личната охрана на фараона и е спасил живота му.
Ще го помоля в замяна да ми заеме Копието на Озирис, за да победя Саргон.
Фараонът на Египет
ще даде едно от най-легендарните оръжия в историята,
на хлапак, за когото не е чувал? - Не съм те питал за мнението ти.
Боя се, че е права. Няма да стане.
Основната причина е, че Копието на Озирис
действа единствено срещу египетски чудовища.
Крилати скарабеи, сфинксове и прокълнати мумии.
Откъде знаеш това? - Да речем, че съм добре информиран.
Така ли? И кой точно си ти?
Аристофан от Наксос.
Не ме бъркайте с Аристофан от Коринт.
Владея до съвършенство 20 езика и се оправям на още 20.
Ако ви трябват преводачески услуги...
Откъде знаеш за Копието на Озирис?
Аз съм поет и драматург, а понякога и музикант.
Доскоро бях придворен поет на кралят на Елам.
Дано изгние в Подземния свят заради липсата си на вкус.
За Копието научих от един от върховните жреци.
Но все пак мислиш в правилната посока.
За да сразиш човек, опитен в Черните изкуства като Саргон,
ще имаш нужда от могъщо оръжие.
Например? - Да видим...
Чукът на Зевс. Не, прекалено е тежък.
Щитът на Кронос. Съмнявам се, че ще стане.
Робата на... Сетих се! Дамоклевият меч!
Кое? - Нали се сещаш, Дамоклий.
Осъденият да умре хиляди пъти
от меча, който използвал, за да убие крал Филип.
На какво ви учат в аркадийските училища?
Да не пипаме чуждите оръжия.
Според петата книга от историята на Херодот,
светкавица, изпратена от Зевс, превърнала Дамоклевият меч
в оръжие, чието острие може да прониже всички -
било то смъртно или безсмъртно.
Бил е подарен на кралицата на Подземния свят.
Казваш, че този меч може да прониже всичко?
Стига! - Всичко.
А знаеш ли къде е?
Това е най-глупавия план, който чух днес.
Имаш ли по-добра идея?
Добре, реших.
Ще продължим пътуването си към Кносос.
Ще ме заведеш до Дамоклевият меч.
Приятелю, това пътуване ще бъде изпълнено с опасности.
Подземният свят е жестоко и опасно място, пълно с осъдени души,
преживяващи неописуеми... - Колко искаш?
Искам правата да напиша епична ода за приключенията ти,
а също и сто сребърни статера. - Сто?
Дребна сума в замяна на това, че рискувам живота си.
Истинските дами не се включват толкова лесно.
Започна се. - Първо, идвам и аз.
Забрави.
Второ, ще се отнасяш към мен с уважение, като към равна.
Ако ли не, като по-висшестояща.
Тридесет и пето, всеки ден ще ми переш бельото в розова вода.
Четиридесет и седмо, всеки ден ще миеш краката ми с маслиново масло.
Не прекалявай.
Гръко. - Наричай ме Ари, мила.
Ако ти хрумнат някакви странни идеи да избягаш
с парите ни, не забравяй едно.
Аркадийките са сръчни с кинжала, колкото и мъжете.
Уверен съм, че сте сръчна не само с това, красавице,
чиято прелест би накарала богиня да се изчерви от завист.
Пести си красноречието за драсканиците си.
Мисли за задачата, която е да ни вкараш ей там.
Живи.
Разбира се.
Може би Лейла може да използва женските си хитрости,
за да отвлече вниманието на стражата, докато ние се промъкнем вътре.
Това трябва да се види.
Здравейте, момчета. Прелестна нощ, нали?
Наложниците влизат отзад.
Супер. - Истинска чаровница, а?
Трябва да я видиш, когато е в лошо настроение.
Момчета! Хайде, да вървим.
Ключовете ще ни вкарат в двореца, но после трябва да открием лабиринта.
Порталът за Подземния свят е скрит в лабиринт.
Залегнете!
Да вървим.
Натрапници в двореца! - Спрете ги!
Натрапници!
Побързай! - Хайде! Хайде!
Отключих! - Идвай!
Хайде!
Внимавай с меча! - Май открих нещо.
Мисля, че е лост. - Не го пипай.
Добре ли си? - Да.
И аз съм добре, благодаря.
Кои сте вие?
Защо сте затворени тук?
Казва, че са пленници от много страни.
Доведени са тук за храна на Минотавъра. - На кое?
Какво ли очаквам от хора, които пишат на глинени плочи?
Минотавърът. Наполовина човек, наполовина бик.
Чудовище, чиито апетит трябва да се задоволява с човешка плът всеки ден.
Цар Минос вярва, че Минотавъра пази града и докато е жив
той ще е на трона, а народът му ще благоденства.
Кога щеше да ни кажеш?
А подходящия момент.
Следващият път го направи по-рано. Дори не знаем кой е този.
Кой ще дойде с мен да се бием срещу чудовището?
Предпочитате да стоите тук, тръпнещи от ужас
и да преживеете още няколко дни,
вместо да загинете, биейки се с чест за свободата си?
Приятелю, не си хаби думите. Повечето хора робуват на страховете си.
Значи ще сме само ние тримата.
Аз само ще ви се пречкам. - Без съмнение.
Тя поне е дошла въоръжена. - Много мило.
Насам.
Стой зад мен. - Както кажеш.
Никога не съм чувал подобни думи от устата ти.
Нали не те е страх?
Не ставай смешна. А теб?
Не се излагай.
Чу ли това? - Да.
Откъде идва?
Да тръгнем натам.
Добре.
Този аркадиец ми се стори познат. Кой е баща му?
Прочут наемник на име Ашур.
От това се боях.
Мъже, илирийската чест ни зове.
Точно от това се боях.
Имам чувството, че се движим в кръг. Не минахме ли вече оттук?
Какво, по дяволите, е това? - Мирише на смърт.
Какво?
Дръпни се.
Ела. Къде отиваш? - Сега вече ме е страх.
Да тръгваме! Веднага!
Не трябваше ли да го последваме? - Не беше с всичкия си.
Или пък беше.
Сигурно се шегуваш.
Лейла!
Грозно парче говеждо! - Майка ти е крава!
Не се тревожи. Раната не е дълбока.
Малко по-нагоре и щеше да загазиш.
Малко по-нагоре и ти щеше да загазиш.
Ще се оправиш. Чакай тук.
Мълчанието ти е достатъчна награда.
Ти си бил.
Музиката има свойството да укротява диви зверове.
Съжалявам за загубата ви, но съм ви благодарен за помощта.
Бях длъжник на баща ти.
Бихме се заедно във войната срещу хетите.
Той спаси живота ми.
Дългът ти е изплатен. - Дяволски си прав. Да тръгваме.
Там където отиваме, смели бойци биха ни били от полза.
Силата е в броя, а ни очакват несметни богатства.
Къде отивате? - Кажи му.
Ти му кажи.
Аз ще му кажа.
В Подземния свят. - Аха, в Подземния свят.
В центъра на лабиринта има портал.
Успех.
Никой не се е върнал жив от там.
Гилгамеш е успял. - Не съм го чувал.
Херодот също. - Той твърди така.
Знаеш ли какво още твърди? Когато е бил там е видял
злато, диаманти и рубини, достатъчни, за да се напълнят хиляда арени.
Буквално се е спъвал в съкровища на всяка крачка.
Но вие, старите войни, не бихте се заинтересували от такова опасно
пътуване, предприето от стария гръцки историк,
а сега от поет, млад аркадийски момък и момиче.
Гърци. Гърци.
Добре.
А той защо идва?
Реших, че повече хора ще ни дойдат добре.
Казах му, че Подземния свят е пряк път към Китай.
Сега какво? - Порталът е някъде тук.