- Стой мирно сега!Д-р Майк ще ти помогне.Обещавам!
- Колко монети каза,че е глътнал?
- Седем!Ще се оправи ли?
- Ще се оправи!
Просто му дай от това рициново масло довечера.
Гарантирам,че ще върне парите.
- Боже!
- Залегнете!
Откъде дойде това?
- Хей,старче!Върни се тук!
Ей страхливецо!Боиш се да ме погледнеш в очите?!
Обърни се!
- Защо?
- Защото аз съм този,който ще застреля Кид Коул.
Казах да се обърнеш!
- Някой да повика шерифа!
- Няма шериф!
- Тогава по-добре извикайте лекар!
- Наумил си си да стреляш по мен-давай!
- Съжалявам,г-жо.Приятел ли ви е?
- Не,но сега е мой пациент.
- Съжалявам.Не съм засегнал жизнени органи.
- Сигурна съм,че той оценява това!
- Чест е да видим как стреляте по някой,г-н Коул!
- Никаква чест не е това!
- Братовчед ми каза,че ви е видял да застрелвате един в Уоръс!
- Никога не съм бил там!
- Някой да ми помогне да го внесем!
- Никога не съм срещал жена лекар!
- Значи сме квит-аз никога не съм срещала бандит!
- Ставай момче!
Казват,че жена лекар не може да оцелее тук.Но аз няма да се предам.
И вече не съм сама.Наследих семейство.
И това може би е най-голямото предизвикателство!
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ЕРИКА ФЛОРЕС
ШОН ТУУВИ
- Колко ви дължа?
- 5 долара.
- Щеше да е по-евтино да го погреба.
- Може би ще имате тази възможност,г-н Коул.Много е слаб.
- Извинете,г-жо,но не бих могъл да желая смърт на някого.
- Тогава защо станахте стрелец?
- Нямах голям избор.Убих един човек в Тексас много отдавна.
Имаше репутация,че е бърз и така се развиха нещата.
След това хората започнаха да ме преследват.
Как е въздухът в района?
- Подходящ за белодробна туберкулоза.
- Как разбрахте?
- Разпознах кашлицата.
Заповядайте.Би трябвало малко да помогне.
- Докторът в Сейнт Луис каза,че не съм толкова зле и
ако се установя някъде и я карам по-полека ще се оправя.
- Изглежда добър съвет.
- Благодаря.
Градът ми изглежда хубав.Спокоен.
Гледката е ненадмината!
- Знам какво е да си нов в града,Ингрид.
- Ти си първото момиче,което Матю кани на вечеря.
- Колийн!
- Време е да се опознаем по-добре.
- Къде е Брайън?
- Каза,че е твърде развълнуван да яде.
- Ще ходи на лов със Съли утре.
И имаше мравки в панталоните си.Изчисти ги,нали Колийн?
- Да,Матю.
- От къде си в Швеция,Ингрид?
- Стокхолм.
- Моля те разкажи ни за там.Чувала съм,че е чудесно.
- Матю, молитвата!
- Мили Боже,благослови храната,която е пред нас и
благослови нас и нашата гостенка.Амин!
- Амин!
- Разбрах,че с Матю сте се запознали в църквата.
Много ни разказва за теб оттогава.
- Чакай!
- Добре ли си?
Изпий това.
- Толкова съжалявам.
Ядох много бързо.
- Сигурна съм,че е от това.Да се върнем на масата.
- Какво стана?Тя добре ли е?
- Страда от недохранване,Матю.
Стмахът и реагира на факта,че не е яла.
- Тя гладува?!
- Да.
- Само яж бавно.
- Това е достатъчно.
- Благодаря за работата,г-це Олив.
- Е,младият мъж има нужда от малко пари в джоба.
Ще се разплатим като свършиш.
Ще се върнеш ли докато се стъмни?
- Разбира се.
- Приготвих ти нещо.
- Извинете,г-це.
- Какво мога да направя за теб?
- Търся работа.
- Виж,след като затвориха мината станахте много,момчета.
- Силен съм.
- Съжалявам.Не можем да ти помогнем.
- Ще трябва дори да не им давам на кредит.
- И без това станаха много.
- Ето,направих ти вечеря,ако огладнееш.
Благодаря.
- Хайде!Изчезвайте оттук!
Виж,пак го правят!Ще си взема пушката!
- Лорън!
Лорън!
- Казах ви да стоите надалеч оттук!
- Лорън!
- Добре!
Хайде,момчета,тръгвайте!
- Това е моят боклук!Не може да го взимат!
- Хайде вземи!Вървете!
- Олив!
- Какво и е?
- Изглежда някой я е прострелял.
- Ще се оправиш.
- Какво е това?
- Искам разрешение от сърната да й отнема живота.
- Не!
Тя не ти разрешава!Само е ранена!
- Тя страда.Не мога да я оставя така,Брайън.
Шайените казват,че ако вземеш последното дихание на сърна
можеш да запазиш духа й жив.
- Хайде, направи го.
- Не.Не искам.
- Няма да оцелее,Брайън.Не може да тича и някой койот...
- Мама може да и оправи крака.Оправи моят крак.
- Брайън...
- Върни й дъханието.
Върни и духа.
Моля те,Съли.
- Здравей,Ингрид.Трябваше да те видя.
Добре ли си?
- Много съжалявам за вечерята.
- Не се тревожи за това.
Просто се притеснявам за теб.
- Благодаря,че се тревожиш.
Това е брат ми,дошъл е със сестрите ми от Северна Дакота.
Това е Матю.
Сега,когато баща ни е мъртъв е добре,че се събрахме заедно
на едно място.
- Ето,донесох това за вас.
- Йон казва,че той се грижи за нас.
Но каза,че ще работи за храната.
- Г-ца Олив има ограда за поправяне.
Работа.Интересуваш ли се?
- Да.
- Благодаря.
- Мамо,можеш ли да я оправиш?
- Какво да оправя?
- Намерих я така в гората.
- Можеш ли да я оправиш,мамо?
- Мога да опитам.
- Благодаря,мамо.
- Донеси ми лекарската чанта.Ще направя каквото мога.
- Не трябваше да му казваш,че ще я оправиш.Търсиш си проблеми.
- Ти си този,който доведе проблема тук.Можеше да му кажеш всичко.
- Как ще я кръстим?
Мислех си за твоето име.
- Не.
- Как ти е малкото име?
- Не е подходящо за сърна.
- Хайде де!Обещавам да не се смея.
- Повярвай ми.Името ми не хубаво.
- Моля те!
- Байрън.
- Какво?
- Байрън.
- Байрън?!
- Здравей,Байрън.
- Вода?
- Да.
- Харесваш Ингрид,нали?
- Не!
Да!
Тя е мила.
- Да.
- Благодаря.За една от сестрите ми - да яде.
- Толкова много.За един човек.
- Една крава може да ви нахрани всички.
- Да.
- Трябва да ти покажа нещо.
- Вълк ли го е направил?
- Не е бил вълк.Тази крава е била заклана.
- Кой по дяволите...
Емигрантите.
- Недей така,Лорън.
- Ще си взема пушката.
- Не сме сигурни,че са били те.
- Майтапиш ли се?И двамата видяхме тези крадци!
- Кражбата на добитък е сериозно обвинение.
- Не можеш да ги оставиш да се измъкнат!
- На колко години си?Седем?Осем?
- Десет.
- Какво става тук?
- Хванете го!
- Някой е убил една от кравите на Олив.
- Ето го!Намерихме това в палатката му!
Да го обесим!
- Чакайте малко,момчета!
- Не може да обесите някой ей така!
- Само гледай!
Някой да донесе въже!
- Хванете го!
- Не!Моля ви,не!
- Ингрид,остани с децата!
- Олив!Трябва да ги спреш!
- Не мога!
- Помощ!
- Да влезем вътре!
- Махни си от пътя ни,отче!
- Но той е дете!
- Той е крадец на крави.
- Той е едно момче,което моли за закрила в църквата и ще
я получи!
- Не ни говори тези глупости!
- Не може да убиете човек,който се опитва да нахрани семейството си!
- Така ли?
- Отче,трябва да отстъпите.
- Съжалявам,Олив.
Но ако искате да се махна трябва да ме накарате!
- Мен също!
- Вървете си у дома!
- Ще се върнем.
- Не можеш да го държиш там завинаги.
- Спокоен,малък град,а?
- Какво се случи?
- Казват,че е откраднал крава.
Извадил е късмет-куршумът е излязъл.
- Съли е.
- Чух,че сте имали проблеми.
- Мисля,че трябва да телеграфираме на шерифа в Денвър.
- Заради една открадната крава?!Струва ми се прекалено.
- Нуждаем се от шериф.
- Напълно си прав.Трябва да намерим някой.
- И как ще му плащате?
- Предполагам,че може да събираме.
- Добра идея.Да пусна ли обява?
- Може би трябва.
- Сега ли отиваш?!
- Тези хора са готови да го обесят.
- Не!Моля те остани с него.Може да се върнат.
- Ей,док!Ще ти дам един съвет.Внимавай какво правиш,чу ли?
- По-добре ти внимавай,чу ли?
- Благодаря,г-н Коул.
- Удоволствието е мое,г-жо.Мразя лошите обноски на хората.
- Хоръс,искам да пусна обява.
- Да,г-жо.
- И искам да се увериш,че е пусната в целият район.
- Какво да пише?
- Търси се шериф.Да бъде със силен характер и да познава закона.
- Трудно ще намерите.
- Предполагам,че не се интересувате от мястото.
- Пенсионирах се.
- Разбирам.
Приятен ден,Хоръс.
Приятен ден,г-н Коул.
- Г-жо.
- Опасно е да я водиш тук.
- Ингрид.
- Трябваше.
- Ще наблюдавам отпред.
- Трябва да ми позволиш да им кажа,че идеята беше моя.
- Не.
- Не е правилно да поемеш изцяло вината.
- Йон казва "не".Ако те отведат,тогава няма да остане никой
да се грижи за сестрите ми.Ти ще им помогнеш.
Иска да обещаеш,че няма да кажеш.
- Не мисля,че е редно.
- Обещай.
- Обещавам.
- Какви са ви квалификациите,г-не?
- Нека да помисля...бях с няколко банди,Бандата на Джеймс,
а най-напред бях с бандата на Долтън.Така,че ако се появи
някой в града веднага ще го позная.
- Ами вие,г-не?
- Имам собствен пистолет.Ще може ли да нося значка?
- Квалификациите ми?
Вече съм убил 12 души.
Не се страхувам да използвам сила,ако се наложи.
- Ами,да кажем,че някой нарушава реда в града,
как ще се справите с това?
- Ще трябва да го застрелям.
- Ако някой е откраднал бонбон от магазина,
какво ще направите?
- И него ще застрелям.
- Господа,пригответе се за стрелба.
Готови!
Огън!
- Мирът ще е налице,ако има прецизност.
Предполагам,че единственият начин да намеря спокойно
градче,е да си направя сам такова.
- Изненадан съм,че се интересувате от мястото.
- Истината е,че искам да намеря тихо място,
където да си засадя няколко розови храста.
Може би да затворя бара след време...
- Г-н Коул,ще ни извините ли за малко?
- Разбира се.
- Благодаря на всички.Комисията взе решение и
ще наемем г-н Коул.
- Съжалявам,колеги.
- Искаме да започнете веднага.
Да преместите момчето на сигурно място в затвора.
- Каква е заплатата?
- Да кажем..2 цента на ден?
- Направете ги 4 и имаме сделка.
- Значи се споразумяхме,г-н Коул.
- Само още нещо.
Няма да сте ми началник,нали?
- Не.
- Ритни го!
- Да!
- Давай!
- Чакай,синко.
- Хайде,отвърни му!
- Престанете!
Просто престанете!
- Изчезвай!
- Къде си се учил да се биеш?
- Сигурен ли си,че си добре?
Ела,имам нещо за теб.
- Ето,вземи това.
За твоите хора е.
- Благодаря.
- Хайде,синко.
Благодаря ви,г-жо.
Ще се погрижа за теб.
- Проклет глупак.
Трябва да ловуват,както правят другите.
- Те са миньори и фермери.
Не знаят как да ловуват.Освен това,
нямат оръжие.
Вие ли ще им ги платите?
- Никой не ги е карал да идват тук.
- Никой не е карал никого от нас.
- Защо набиха това момче?
Нещо лошо ли е направил?
- Някой хора не харесват други хора да идват.
- Трябва да ти кажа нещо.
- Какво?
- Махайте се откъдето сте дошли!
- Стрелят!
- Легнете тук.
- Привърженици на чужденци!
- Матю,пожар!
- Матю,не!
Не може да стреляш!
- Бях с Йон.
Беше моя идея да убием кравата.
Помогнах му да я разфасова и да я донесе.
Виновен съм,колкото и той.
- Как можа,Матю?
Как можа да откраднеш тази крава!
Хората мислят,че са имигрантите и сега са
готови да обесят едно момче!
- Щеше да постъпиш по същия начин,ако ние гладувахме.
Тези хора умираха от глад.Само се опитах да помогна.
- Защо ми казваш чак сега?
- Йон ме накара да му обещая.
- Как може да иска това от теб?
- Ако нещо се случи с Йон,
няма кой да се грижи за сестрите му.
Не мога да понасям някой да гладува.
- Ще отида при г-ца Олив...
- Не!
- Ще й обясня...
- Не!
- Не,остави ме аз да се оправя!
- Ще предложа да платя за кравата,
а ти ще си намериш работа,за да върнеш парите.
- Ето парите за кравата.
Вземи ги.
- В никакъв случай.
- Защо?Не са ли достатъчно.
- Достатъчно са за две крави.
- Тогава ги вземи.
- Не мога.
Не сте я откраднали вие.
- А ако беше така?
- Матю!
- Ти не би направил подобно нещо.
- А ако бях?
- Тогава щяхме и теб да обесим,нали?
Това е единственият начин да поддържаме реда.
Без изключения пред закона.
- На кой закон се позоваваш?
- Позовавам се на поземленият закон.
Това да не ти е Бостън?
Правим това,което трябва.
- Ако обесите това момче,
ще бъде убийство,а не правосъдие.
- Не!
Не!Назад!
- Брайън!
- Брайън.
- Бутай!
По-силно,Брайън!
Бутай по-силно!
- О,не!
- Казах ти,че нещо такова ще се случи,нали?
- Но тя няма да прави повече така.
- Напротив!
Тя е диво животно,не можеш да я контролираш
като куче.
- Обещамам да се грижа за нея.
- Съжалявам,Брайън.
Но тя трябва да се върне,където й е мястото.
Мястото й не е тук.
- Набий ме ако искаш,но моля те..
нека я задържа.
- Но трябва да я държиш вързана.
- Да.
- Какво си мислите,че правите?
- Видяхте ли какво правят?
- Да,г-жо.
- Но те се готвят да палят.
- Съжалявам,но няма закон,който забранява
бесенето на чучело.
- Нищо ли няма да направите?
- Не.
- Тогава аз ще го направя.
- Чакайте,г-жо.
- Кажете им да го свалят.
- Не мога да направя това.
- Те не възнамеряват да изчакат процеса,
а ще го обесят.
- Г-жо,имате думата ми.Ще има процес.
Явно обаче тези момчета са убедени каква ще е присъдата.
- Торба фасул..
и два бонбона за децата.
- 1 долар и 25 цента.
- Впишете го в сметката ми,г-н Брей.
- Сметката ви е закрита.
- Винаги съм плащал навреме,нали?
Децата ми са гладни.
- Ето..имам 50 цента.Ще ви дам останалото.
- Нямаш кредит тук!
Хей,ти!
Спри на място!
Спрете крадеца!
- Мислят си,че могат да взимат каквото си поискат!
- Пусни го,Джейк!
Какво чакаме?
Няма да спрат докато не обесим онзи крадец на крави!
- Хайде!
- Не ме карайте да ви застрелям,момчета!
- Няма да успееш преди нас!
- Да вървим!
- Вие сте шерифът!
- Нищо не мога да направя!Повече са!
- Хайде!
- Можеш да спреш това!
- Не става въпрос за една крава,
а после за дузина и цяло стадо!
Трябва да има граници!
- Това е процеса-
и присъдата е виновен!
-Да!
- Не е честно!
- Не е твоя работа!
- Бог да се смили над грешната ти душа.
- Знам,че съм нов в града,
но не беше ли редно да ме поканите на партито ви?
- Слизай,момче.
Съдията идва утре.
Ще има процес.
- Хайде,разотивайте се!
Всички!
- Кога ще дойде съдията?
- Няма да дойде!
Това пристигна току-що.Има двойно убийство в Болдън.
Пише,че трябва вие да го направите.
Направил ви е нещо като пълномощник.
- Това означава,че ви посочва за негов
официален представител.
- Чакайте!Аз не съм съдия.
- Сега сте!
- Някога били ли сте на процес?
- Да,г-жо,но никога не съм бил от тази страна на закона.
- Не може да крадеш на човек коня,добитъка,водата и жената.
Не застрелваш човек в гръб.
Ако го направиш те обесват!
Всеки го знае.
- Помните ли когато Франклин изкопа незаконен
кладенец миналата година?
Не протестирахте,когато го обесихме.
- Нямаше избор.И някои от нас много протестираха.
- Какво се мотаем,той си призна!
- Да!
- Официалният съдия щеше да изслуша и двете страни.
- Чу от всички какво се е случило.
- Не съм изслушал подсъдимият.
- Да го чуем.Искаш ли да кажеш нещо?
- Дами и ..господа!Посътпих лошо.
Но не знаете какво е да изгубиш...
- Надежда.
-Какво е да изгубиш надежда.
- Съжалявам.Моля ви,простете ми.
- Седни,синко.
- Някой друг иска ли да каже нещо?
- Да го обесим!
- Да!
- Чакайте!
- Искам да кажа нещо.
- Не!
- Аз помогнах на Йон да убие кравата.
- Не!
И му помогнах да я донесе в града.
Ако ще бесите някой,обесете мен!
- Не знам дали някой ще ме чуе.
Възгледите ми не са от най-популярните.
Но бих искала да се вслушате в Матю.
Двамата с Йон са откраднали крава.
Знаели са,че не постъпват правилно,
но са го направили,защото някой,
за когото и двамата ги е грижа,
е гладувал!
Не знам какво е да си гладен!
Толкова,че да открадна.
Надявам се,че никога няма да разбера.
И ако този ден дойде,
бих се надявала,че моите приятели и семейство
ще видят,че съм в нужда и ще ми помогнат.
Обикнах този град..
и хората в него.
Искам да е добро,безопастно място за децата ми.
И това,което решим днес ще определи какво
място искаме да бъде.
Място,където всеки гледа себе си...
или място,където си помагаме взаимно.
И това включва всички.
Независимо дали сме тук от 10 години,1 година
или 1 месец.
Независимо дали сме от Ирландия,Швеция.. или Бостън.
- Чудесна реч,д-р Майк.
- Някой друг иска ли да каже нещо?
- Аз искам.
- Свалям обвиненията.
- Какво?!
- Не можеш да направиш това!
- Така ли?
- Ако сте ги повдигнали значи можете и да ги свалите.
- Приключихме.Свободен си.
Винаги съм искал да кажа това!
- Момент,момчета!
- Ще отработите тази крава,започвайки сутринта в 6
да поправяте оградата.
- Да,г-жо!
- Благодаря ти,Олив.
- Беше чудесен адвокат.
- Може ли да ви кажа нещо?
Не ме разбирайте грешно,д-р Куин,
имате чудесно градче,
но не мога да остана,съжалявам.
- Напускате ли?
Не е минала и седмица!
- Може да не съм стрелец,но не съм и съдия.
Май ще трябва да се науча да играя карти.
Може да отида да уча медицина.
До скоро,г-жо.
- Матю.
- Брайън..
помниш ли какво ти казах,когато бяхме на лов?
Че шайените вярват,че дивите животни
трябва да бъдат свободни?
И че трябва да взимаме само колкото
ни е нужно за храна.
- Мислиш ли,че сърната ще е щастлива тук?
Без свободата да играе и тича до края на живота си?
Да бъде със семейството си?
- Ето-сега имаш моя дух.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ:ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА