- Ще ме научиш ли?
- Малко съм позабравила.
- И аз искам да свиря.
- Преподобният не дава никой да го пипа.
- Внимателно,момчета.Клавишите лесно се чупят.
- Как ще го занесете до църквата?
- Просто го оставете тук.Ще докараме каруца.
- Едно,две,три!
- Лорън!
- Какво стана, г-н Брей?
- Нищо ми няма!
- Мускул ли разстегнахте?
- Остави ме на мира!
- Но аз бих искала...
- Д-р Майк!Д-р Майк!
Един златотърсач е отзад.Нещо ужасно се случи...
Никога не се е сучвало...
О,Боже!
- Добре.Ще погледна.
- Беше добре.Искам да кажа,че изглеждаше добре.
- Как се казва?
- Сам.Не знам фамилията му.
- Хей!Махайте се!
Това да не ви е някакъв сеир!Махайте се всички!
- Направо припадна-да.
- Направо с ботушите.
- Мъртъв е.
Казват,че жена лекар не може да оцелее тук.Но аз няма да се предам.
И вече не съм сама.Наследих семейство.
И това може би е най-голямото предизвикателство!
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ЕРИКА ФЛОРЕС
ШОН ТУУВИ
- Сигурен ли си,че няма роднини?
- Каза,че цялото му семейство е загинало в буря.
- Внесете го в клиниката.
- Какво?
- В операционната.
- Тя ще се опита да го върне от отвъдното!
- Не, ще направя аутопсия.
Да установя причината за смъртта.
- На кого му пука?
- Изглежда млад и силен.
Младите мъже обикновено не умират....по този начин.
- Умря щастлив.
- Виждал ли си някога толкова голямо пиано?
- Не.
- Човек може да пострада,вдигайки нещо толкова тежко,нали?
- Предполагам.
Стой мирно.
- Какво би направил, ако пострадаш по този начин?
- За какво,по дяволите,говориш?
- Имам издутина.
- Издутина ли?
Къде?
- Тук долу.
- Лорън,по-добре да погледна.
- Не.
- Предпочиташ онази жена ли да го направи?
- Имаш херния- това е.
- Умира ли се от това?
- Ами,старият Лу умря на 62.
Но ти ще се оправиш като носиш това.
- Трябва да ми помогнеш да си напиша завещанието.
Искам да оставя татковия джобен часовник на братовчеда Ед.
- Ед дори не познава часовника.
- Ами, нямам внук, на когото да го дам, нали?
- Имаш мен.
Не планираш да умираш,нали?
- Хората непрекъснато умират неочаквано.
- Като Мод ли?
- Да.И като дъщеря ми.
Разбира се,когато Абигейл се захвана със Съли,
знаех,че ще свърши зле...
- Какво е това?
- Документ за онзи имот на Мод.
- Чакай!Дай да видя.
- Има ли гладни?
- Кога започват надбягванията?
- Виж!Ето я Алис.
- Да заковем няколко подкови.
Идваш ли?
- Не,благодаря.
- Мислех,че с Алис сте приятелки.
- Бяхме...Но сега...
Всичко,което я интересува са шапките й.
- Разбирам.
- Смяташ ли,че е по-красива от мен?
- Изобщо.
- Как тогава е толкова популярна?
- Това е загадка.
Някои хора изглежда имат...
Това е като парфюм,който кара другите да искат да бъдат около тях.
- Със сигурност нямам от него.
- Ще стане,един ден.
- Къде е Съли?
- Исках да ме гледа.
- Ще дойде.
На гроба на жена си е.
- Пак ли?
Сигурно много я е обичал.
- Не е нужно да го правиш.
- Напротив.
Това е втората годишнина от смъртта на Абигейл.
И на внучката ми.
- Какво?
- Съли.
- Ще се махне.Разбрали сме се.
- Не мина ли достатъчно време?
- Никога!
Ти се ожени за нея без моето съгласие.
Сега си плащаш.
Само дето и аз плащам...
- Всички изгубихме.Защо не спрете да се карате?
- И говорейки за плащане...
- Какво?
- Домът, който построи - на моя земя е.
- Беше на Абигейл.Жена ти й я подари.
- Току-що намерих документа-не е написала името на Абигейл.
По закон е моя.
- Хайде,Брайън!
- По-бързо,Матю!По-бързо!
- Победителите!
- Казах ти да си изпънеш ръцете!
- Ти много бързаше!
- Добре.
Следва трикракото състезание за деца над 10 години.
Изберете си партньор.
- Любимото ми!
- Ще ми бъдеш ли партньор?
- Вече си имам.
- Обещах на Сю Ан.
- Имаш ли вече партньор?
- Ей,Колийн си няма никого.
- Колийн,ще ми бъдеш ли партньор?
- Виж,може да ми помогнеш със съдийството.
- Всички по местата.
Готови!Старт!
- Благодаря ви,г-н Брей.
Не беше нужно да ги носите до тук.
- Беше ми на път.
- Мога ли да ви помогна с нещо?
- Просто..тази болка.
- Когато вдигнахте пианото ли?
- Предполагам,че тогава започна.
- Ще влезете ли тук за момент?
- Не!
- Само за малко.
- Вече ме прегледаха.
Джейк каза,че имам херния.Даде ми бандаж.
- Болката спря ли?
- Не.
- В такъв случай,бандажът няма да помогне.
- Не ме докосвай!
- Добре.
Може би вие ще ми опишете.
- Като бучка е.
- Колко голяма?
- Не съм я мерил.
- Извинете ме за малко.
- Заета ли си?
- Да,г-н Брей е вътре.
- Затова дойдох да говоря с теб.
- Лорън твърди,че притежава земята,на която съм построил къщата.
- Така ли?
Какво означава това?
- Още не зная.
- Би ли изчакал?
- Разбира се.
- Джейк обясни ли какво представлява хернията?
- Разбира се.
- Не толкова подробно,но...
- Когато има разкъсан мускул в стомаха,
червото изкача- ето така...
- Как се оправя?
- С операция.
- Искаш да кажеш да ме режеш?
- Точно така.
За да прибера червото и да зашия разкъсването.
- Няма да ти позволя да ми ровиш в карантиите!
- Хернията може да се заклещи.
- Какво е това?
- Мускулите се стягат...
спирайки кръвоснабдяването на вътрешностите.
Може да причини гангрена.Дори смърт.
- Чух достатъчно!
- Какви глупости!
- Г-н Брей,нуждаете се от операция.
- Махни се от мен с тези ножове!
- Болката няма да изчезне!
- По-добре я послушай.
- Не ми казвай какво да правя!
- Стой далеч от мен!
И се махай от имота ми!И за теб се отнася!
- Откри ли какво го е убило?Друго освен...
- Имал е слабо сърце.Отвор в левия вентрикул.
Могъл е да умре от всякакво...вълнение.
- Значи си приключила?
- Не.
Трябва да се упражнявам в зашиване на херния.
- Защо?
- Лорън се нуждае от операцията,
а аз не съм я правила от колежа.
- Нещо притеснява ли те?
- Трябва да бъде погребан.
- Ще бъде.
- Шайените казват,
че мъртвият отнася белезите си в задгробния живот.
- Не съм съгласна.
Хората,които остават са тези,които носят белезите.
- Какво искаш да кажеш?
- Не е ли време да оставиш Абигейл да почива в мир?
- Всичко с времето си.
- Знам,че е трудно да я пуснеш...
- Защо не си гледаш работата?
Добра си в рязането.
- Една тенекия олио.
- Добре ли сте,г-н Брей?
- Какво друго искаш?
- Торба брашно.
- Здрасти,Алис.
- Поканени сте на рождения ми ден.
Всички ще се маскираме.
- Колко забавно!
- Може да съм Покахонтас.
Майка ми има всичко необходимо.
- Ти коя ще бъдеш?
- Да видим...
Лили Лангтрий.
- Г-це Олив,имате ли пухени шалове?
- Да,много.Закачени са отзад.
- Очаквам много стока тази седмица.
- Ще се отбия.
- Здрасти,Алис.
- Здрасти,Колийн.
- Колийн,търсих те навсякъде...
Какво има?
- Аз ли те разстроих?
Брайън?
- Ако ми кажеш,може да ти помогна.
- Алис организира рожденият си ден.
Всички са поканени.
Всички...освен мен.
- Може би още не те е поканила.
- Видях я в магазина.Мина покрай мен.
- Съжалявам.
- Никой не ме харесва...
Нямам приятели.
- Това не е вярно.
- На неделното училище ми се подиграваха.
- Защо?
- Предполагам,че защото винаги знам отговорите.
- Познато ми е.
Когато бях на твоите години ми викаха книжен червей.
Бях много сериозна.Но да знаеш:
хора,които са популярни като млади,
често имат много скучен живот.
А хората,които са...различни..
имат голям успех и велики постижения...
- Като кого?
- Ами...като
Ейбрахам Линкълн.
- Да бе!Застреляли са го!
- Не ме интересува какво пише тук!
- Но законът го интересува.
- Знаеш,че Мод даде земята на Абигейл
като сватбен подарък.
- Не знам нищо за това.
В документа пише,че земята принадлежи на жена ми,
мир на праха й.
Което значи,че е моя.
- Някога чувал ли си за правата на незаконно пребиваващите?
- Добро утро.
- Добро утро,д-р Майк.
- Нещо ново за къщата?
- Боя се,че не.
- Казах ти,че не трябва да пиеш закуската си.
- Не е твоя работа!
- Моя работа е,когато притесняваш клиентите.
Сега върви да се наспиш!
- Остави ме на мира!
Ти ми отне дъщерята.
Моето малко момиченце.Красивото ми момиченце.
Обичах я повече от всичко...
- Тогава защо й обърна гръб?
- Знаеш защо,по дяволите!
Тя беше сгодена за Мартин Андерсън-чудесен млад мъж.
- Ти уреди това.Тя нямаше думата.
- Знаех какво е добро за нея...
Мартин щеше да работи с мен в магазина...
ти развали всичко...
Доволен ли си?
- Не.Аз я обичах.
- Как смееш!
- Успокой се,Лорън.Ти си пиян!
- Лорън!
- Престанете!
-Нея я няма!Какъв е смисъла да се карате?
Спрете,г-н Брей!
- Лорън!
- Боя се,че се е заклещила.
Ще трябва да ви оперирам скоро.
- Няма да ме режеш!
- Ако не го направя...
- Не искам.Нито сега нито никога...дори да...
- Лорън!
- Ще ми трябва разрешението ти.
- Моето ли?
- Ти си единствената му роднина.
- Но той каза,че не иска.
- Не расъждава трезво.Изпитва ужасни болки.
Моля те.
- Провила ли си го досега?
- Не и с такива усложнения.
- Мислиш ли,че ще можеш?
- Да ти кажа честно,не знам.
Но знам,че ако не опитам, със сигурност ще умре.
- Ще му разреже стомаха,за да зашие този мускул.
- Какво?!
- Никога няма да стане от тази маса.
- Напротив.
- Колко ще заложиш?
- Не съм комарджия.Но ако бях...
бих заложил на докторката.
- Залагам.
- Хорас!
- Кой друг ще заложи?
- Два долара,че Лорън ще пукне.
- Залозите са две към едно срещу докторката.
- Три за д-р Майк!
- Хайде,момчета!
- Лорън!
Лорън!Не знам дали ме чуваш,но трябва да се събудиш.
Не й позволявай да ти причини това,Лорън!
- Джейк.
- Олив,по-добре изчакай отвън.
- Не се тревожи,Олив.Аз ще се грижа за Лорън.
- Не съм гнуслива.
- Разрешаваш на момичето да остане?
- Тя ми асистира.Както правех аз с баща ми.
Сипи малко хлороформ на парцала и го дръж на носа
и устата-ето така.
- Уискито ще свърши същата работа.
- Готови ли сте?
- Сложила го е да легне и се приготвя да реже.
- О,Боже!
- Като размисля...ще изчакам в другата стая.
- Светлина,моля.
- Форцепс.
- Какво е това жълто нещо?
- Подкожен слой-мазнина.
- Прилича на пилешка лой.
- Да.
- Ето я.
Разкъсването е по-голямо отколкото предполагах.
Виждаш ли къде е изкочило червото?
- Стиска с нещо като...
клещи!
- Клещи?!
- Това е рисковата част.
Трябва да режа около разкъсването,да отпусна мускула,
без да нараня вътрешностите.
- Какво става ако се случи?
- Ще замърся раната.
- Това лошо ли е?
- Смъртоносно.
- Джейк припадна!
- Но той в виждал много кръв!
- Сигурно е видял нещо ужасно!
- Да-Лорън.
- Нормално ли диша?
- Да.
- Ще се оправим с него по-късно.Колийн,вземи
веднага друг парцал и го напои с хлороформ.
- Още светлина моля.
Ще разрежа мускула.
- Това изглежда опасно.
- Мили Боже,молим те да помогнеш на нашия брат Лорън.
В този момент на нужда,погрижи се за духа му и
позволи на нашата д-р Куин
да бъде твоето средство на изцеление.
- Продължавай.Справяш се добре.
- Колийн,подай ми лъжицата.
- За какво ти е?
- За да избутам червото обратно в мускула.
- Пъхна лъжица в него!
- Лъжица?!
- Изгребва му червата!
- Клампа!
Кърви.
Дръж така.Ще вържа вената.
- Има кръв навсякъде.
Сякаш са заклали прасе!
- Кървенето спря.Игла.
Готова съм да затварям.
- Още няколко шева.Зашива го.
- Свърши.
О, изглежда още диша!
- Жив е!
- Слава на Бога!
- Хайде,Ханк!Плащай!
- Още не е станал от масата!
- Ти каза друго!
- Свърши ли?
- Да,Джейк,свърши.
- Г-це Олив!
- Жив е.
- Д-р Майк,радвам се,че операцията е минала добре...
- Чакаме да се събуди.
- Не искам да те притеснявам...Доведох племенницата си Алис.
- Няма проблем.
- Здравей,Алис.
- Всъщност сме тук да се видим с Колийн.
- Колийн,търсят те.
- Имаме нещо за нея.
- Здрасти,Колийн.
- Алис..
- Каня те на рожденият ми ден.
- Благодаря.Ще бъде маскарад,нали?
- Надявам се да имате време.. да измислите нещо.
- Със сигурност.
- Е,до скоро тогава.
- До скоро.
- Чао.
- Изкара нощта- това е много обнадеждаващо.
- Но кога ще се свести?
- Може да е след няколко часа...или няколко дни.
- Чакането ме побърква.
- Пулсът му е силен...
- Притеснявам се.
- Не би трябвало да е след дълго..
- Знаеш как е с братята и сестрите.
Лорън е доста по-голям от мен,и докато се родя
той вече беше любимецът на мама.
Още е сърдит,че съм се родила.
Отнасяше се с мен ужасно,
а аз му го връщах тъпкано.
Но никога не е позволил на друг да ме нарани.
Знаеш ли,открих,че дълбоко в себе си той е нежен.
- Просто не може да търпи някой да знае това.
- Имам такъв човек в семейството си.
- Майка ти.
Лорън ми каза.
- Трудно се живее с тях.Дори,когато ги обичаш.
- Наистина го обичам.
Той е всичко,което имам.
И ако не оцелее,
Казвам ти го сега-
Благодарна съм ти,че се опита да го спасиш.
Имаме своите различия,
но аз те уважавам.И така ще си остане-
независимо какво ще се случи.
- Здравей,Алис.
- Здрасти,Колийн.
- Направи ли си костюм вече?
- Ще бъда Флорънс Найтингейл.Г-ца Олив има плат за мен.
- Ще бъдеш...различна.
- Със сигурност.
- Чао,засега.
- Защо я покани?
- Леля ми ме накара.
- Колийн,виж този муселин-идеален е за костюма ти.
- Не го искам!
- Защо?
- Алис ме е поканила само защото леля й я е накарала.
- Защо мислиш така?
- Ти си го направила,нали?
- За какво говориш?
- Кажи ми истината.
- Говорехме си за...рожденни дни и..само помолих.
- Ще прекараш чудесно.Няма значение как са те поканили.
- Няма да ходя!
- Колийн.
Благодаря,че ми асистира на операцията.
Добра си колкото всяка сестра,с която съм работила.
- Като Флорънс Найтингейл ли?
- Съжалявам за партито.
С Олив само се опитахме да помогнем.
- Стана по-зле.
- Знам.
- Ще ми простиш ли?
- На кого са му притрябвали партита?
Предпочитам да ти помагам в клиниката.
- Всеки се нуждае от партита понякога.
Но ако си щастлива каквато си и от това,
което правиш ще намериш подходящите приятели.
- Къде съм?
- В клиниката.
- Добре си,Лорън.Ще се оправиш.
- Какво се случи?
- Оправихме хернията.
- Какво?
- Всичко е зашито.
- Като нов си.
- Нямахте право!
- Лорън,успокой се!
- Рязала си ме?
- Нямаше избор.Щеше да умреш.
- Моля ви,г-н Брей.Опасно е да се движите.
- Махам се от тук!
- Лягай,Лорън!
- Може да скъсате шевовете.
Моля ви!
- Искаш да ме убиеш,нали?
Няма да получиш тази земя.
- Донеси ми документа,Олив.За да ти я предпиша.
- Пулсът му е слаб и ускорен.
Трябва да му прелеем кръв.
- Чакай малко.
- Трябва да възтановим кръвта,която е изгубил.
- Почакай!
Съгласих се да го оперираш,но не си споменала..
- Съгласила си се?
- Някой трябваше да го направи.
- Как можа?
- Тя ти спаси живота,не разбираш ли?
Борихме се с всички сили,за да останеш с нас.
- Значи ще умра?
- Не,силен си.Но трябва да помагаш.
- Някой трябва да даде кръв.
- Аз ще го направя.
- Благодаря,но..
имаме по-голям шанс ако преливаме от мъж на мъж.
- Аз ще дам.
- Много щедро от твоя страна.
- Ще оцелее ли?
- Понякога кръвопреливането помага,
друг път не.Никой не знае защо.
- Може би трябваше да го пратя в Денвър,където имат
болници и хирурзи,които са по-опитни...
- Никога нямаше да отиде.
- Ако това не помогне...
ако не оцелее..
всички ще обвинят мен.
- Може леко да ти се завие свят.Просто полежи така.
- Защо го правиш?
Ако е заради земята...
- Не ми пука за земята.
- Моля ви,и двамата,лежете тихо.
- Нямам търпение за партито!
- Колийн,чакай!
За къде бързаш толкова?
- Нося цветя на г-н Брей.
- Леля ми каза,че си била на операцията.
- Наистина ли видя вътрешностите му?
- Имаше ли много кръв?
- Имаше кръвоизлив,но д-р Майк заши вената.
- Супер!
- Трябва да вървя.
- Беше ни приятно да си поговорим.
- И тя ще стане лекар.
- Скоро ще разберем.
- Ако оживее,може да се наложи да се изнесете.
- Надявам се да не стане.
Може да си промени мнението.
- Изглежда ми твърдо решен.
- Предполагам,че може да се пренесем тук горе.
- Не е много усамотено.
- Ще съм по-близо до пациентите си.
Ще е тежко да децата-да се върнат там,където
майка им почина.
- Най-добре ги подготви.
- Нали ви казах....
че имам новини.
Какво ще кажете да се върнете отново в града?
- Сега е твоя клиника.
- Може да използваме стаите горе.
- Непрекъснато идват хора.
- Налага ли се?
- Изглежда г-н Брей притежава тази земя
и ни помоли да напуснем.
- Но на мен ми харесва тук.
- Ами конят ми?Всички животни.
- Ще отидат при Робърт И.
- Не и пилетата.
- Ами кученцето ми?
Няма да има къде да тича и да играе...
освен на улицата...
- На ливадата.
- Кога трябва да напуснем?
- Ще си опаковаме багажа утре.
Всичко ще се оправи...като се установим.
- Извинете ме.Не се чувствам добре.
- И аз.
- Ще се видим сутринта.
- Доволна ли си от това?
- Ще ми бъде по-лесно с пациентите.
без дълги пътувания извън града...
- Не звучиш щастлива..
- Просто...това беше първият ми дом.
- Ще се оправи-слава богу.
- Добре.
Тогава ще тръгвам.
- Съли!
Това ти ли си?
- Не се измъквай така.Покажи се.
- Коя беше тази книга,където писателят пишеше,че
човек казва истината,когато умира?
- Ти не умираш.
- Да,но почти умрях,нали?
- Да.
- Провали всичките ми планове за Абигейл.
Това бяха мои планове,не нейни.
Проумях го,след време.
Но бях прекалено горд.
Не можах да си призная.
- Никога не спря да те обича.
- Дори след като се отказах от нея?
- Не.
Знаеше,че я обичаш.
- По дяволите!
- Какво има?
- Онзи плик.
- Задръж го.
- Какво е това?
- Не го отваряй.
Не го отваряй до утре.
- Не искам нищо от теб.
- Защо,по дяволите,си толкова упорит?
- По същата причина,поради която си и ти.
- Задръж го.
Хайде,махай се.
Старецът трябва да поспи.
- Здравейте!
- Здрасти,Съли!
- Трябва да ви кажа нещо.
- Какво?
- Не е нужно да напускате.
- Как така?
- Лорън ми даде документа за земята.
Предписал ми я.
- Изглеждате щастливи.
- Какво да правим с това?
- Разопаковайте.
- Това е на Абигейл,нали?
- Да.
- Какво ще правиш с него?
- Дай го на Лорън.
- Съли...
Остани за вечеря.
Имаме много да празнуваме.
- Разбира се.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ:ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА