- Някога бях изгубен, но сега не съм...
- Бях сляп, но прогледнах..
- Амин!
- Сега, няколко съобщения. Всичко е готово за вечеринката
за деня на Основателите.
Ще има състезание за най-вкусен пай - така че, пригответе се,приятели...
Щафетно бягане, вечерни танци и разбира се - търга...
на който се надяваме да съберем пари да открием истинско училище.
Сега, кой ще дари нещо?
- Шивашкият кръжок дарява юргана,който шием цяла година.
Много е красив.
- Благодарим ти,Емили. И на шивашкият кръжок също.
- Безплатно подстригване и бръснене за един месец.
- Благодарим ти,Джейк.
- Един от първокачествените ми бикове от Мексико.
- Олив!Сядай!
- Благодарим ти, г-це Олив.
Някой друг?
- Ваксина против едра шарка за цялото семейство.
- Благодарим ти,д-р Куин.
Кой друг иска да дари нещо?
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ЕРИКА ФЛОРЕС
ШОН ТУУВИ
- Но ваксината спасява живота..
- Ако хората са здрави,трябва да ги оставиш на мира.
- Така ще бъдат здрави и ще се предотврати епидемия.
Не знаеш ли това..?
- Знам, че не искам да участвам.
- Приятен ден!
- Ако можех да се доближа до тях...
- Трябва да се включиш в групата по шиене.
- Нямам време за това.
- Трябва да намериш време.
- Тези дами решават много неща в града.
- Неща като ваксинации..
- Две дами.
- Два попа.
- Мамка му!
- Раздавам по пет карти,без теглене.
- Гледай внимателно,разбърквам картите.
- Не ме интересува.
- Решавай.
- Ще остана с това, което имам.
- Залагам пет.
- Плащам и вдигам с двадесет.
- Дай да видя!
- Не плащаш,не виждаш!
- Е, искам да видя тази стая отзад.
- Не сме приключили тук.
- Който е спечелил много, трябва да даде възможност
на хората да си върнат част от парите.
- Или да загубят много повече.
- Ето.
- Изчакайте ме в конюшната.
- Трябва да се зашие.
- Мога да го направя.
- Извинете, г-жо. Не съм имал удоволствието...?
- Д-р Куин.
- Доктор по медицина?!
- Точно така.
- Вие лекар ли си?
- О, Джейк шие хората от години!
- Но сте бръснар.
- Точно така.
- Мойте уважения, но бих искал д-р Куин да ме зашие.
- Не мърдайте сега.
- Ханк каза, че човека лъжел.
- Ханк е жалък.
- Влез.
- Поканих д-р Майк да се отбие.
Тя е шила с нейните приятели на Изток.
- Донесох някои неща,които пазех за...
специален случай.
- Вече имаме осем души.
- Но Олив, ти винаги си казвала,че нов чифт ръце
е като нов щтрих на хармония.
- Истина е.
Но понякога новите неща - просто не пасват.
- Извинявай, но не разбирам какво искаш да кажеш.
- Например тези ваксини.
Преди да дойдеш, си бяхме добре и без тях.
- Само исках да помогна.
- Но се държиш така,сякаш имаш отговор за всичко.
- Не исках да изглежда така.
- Любимата ми леля-тази на която съм кръстена- Олив Джийн,
умря от развалена ваксина.
- Ужасно съжалявам.
Но повярвайте ми,това наистина е рядко явление.
- Не беше твоя леля.
- Но..аз съм виждала как тези ваксини спасяват хората,
цели семейства..от ужасни страдания.
- Аз самата се ваксинирах. И децата си също.
- Изборът е твой.
- Е..ще оставя тези неща тук.
Може би ще ги използвате...някога.
- Съжалявам, че ти говориха така.
Мисля,че си права за тези ваксини.
- Постъпвате мъдро.
- Не казвай на другите.
- Разбира се.
- Сега... кой е пръв?
- Какво има?
- Нищо.Просто ме боли корема.
Хайде, Лем дай пример.
- Сега ще навием ръкава ти.
Ще почувстваш леко одраскване.
- Ето. Готово.
- Беки,сега си ти.
- Не искам!
- От кога имаш тази болка?
- Трябва да е от прасковите - сигурно са били развалени.
- Страх ме е !
- Някой друг от семейството да го боли?
- Не,само мен.
- Не!НЕ!Чакайте!
- Хайде,Беки.Бъди смела!
- Моля!
- Не се страхувай.
Виж брат си,всичко е наред.
- Ако утре не си по-добре, искам да те видя.
- Не!Не!Не!
Моля.
- Беки, стига!Хайде!
- Готово!Край!
- Телеграмата ми пристигна ли вече?
- Не още.
- Добро утро,д-р Майк.
- Добро утро,Хорас.
- Д-р Куин.
- Как е главата ви?
- Много по-добре.
- Няакво замайване или гадене?
- Не, г-жо.
- Това току-що пристигна за теб.
Някакви неща от Чикаго.
- О!Чудесно.
Моля те не казвай на никого.
Изненада е.За забавата.
- Какъв е повода?
- Денят на Основателите.
Събираме пари да построим училище.
- Трудна задача.
- Със сигурност.500 долара.
- Но ще успеем.
- Нека ви помогна.
- Благодаря.
- От Чикаго ли сте,д-р Куин?
- Не.
- Така си и мислех.
- О!Откъде тогава?
- Бостън.
- Как познахте?
- Имате обноски от наистина цивилизован град.
- Какво друго забелязахте?
- Някои хора тук са доста груби с вас.
- Някои хора по-трудно възприемат новите идеи.
- В Сан Франциско сме по-толерантни.
- Чудесен кон имате,г-не.
- Благодаря ви,сър.
Има и чудесен характер.
- Сестра ми много ще го хареса.
- Така ли?
Чакам известие за важна бизнес сделка.
Временно съм с ограничени средства.
- Може да го продам,ако цената е добра.
- Изглежда ми труден.
- Не и за истински мъж..
- Или жена..която има авторитет.
- Не, свършили са ми парите.
- Вече имам два коня.
- А вие, сър?
- Кой?Съли?
- Той не се нуждае от кон.
- Той не може да язди.
- Какво?Всеки,който има два крака може да язди.
- Не и Съли!
- Страх го е!
- Колко струва?
- Виж как се върти!
- Чудесно.Стой мирна сега.
- Ами ако никой не ме покани на танц?
- Всички момчета ще те поканят.
- Ами,ако не ме поканят?
- Ти ще го направиш ли?
- Зает съм сега.
- Моля те..Трябва да намериш време.
- Хайде!
- Колийн,ела тук.Губиш всички кърфици.
- Здравей,Колийн!
- Татко!
- Ти се върна!
- Знаех си!
- Брайън!
- Ела тук,момчето ми.
- Добър вечер,г-жо.
- Това е чак от Китай.
- Благодаря,тате.
- Няма защо,миличка.
- Матю.
- Ако имаш млада дама,това ще бъде чудесен подарък.
- Нямам.
- Лъжец.
- Млъквай!
- Виждам,че още харесваш риболова,Матю.
- Какво ще кажеш утре да си опитаме късмета?
- Имам работа.
- Ами ти младежо?
- Какво имам за теб.
- Знаеш ли какво е това?
- Гръбнак от динозавър.
- Взех го от Уайоминг миналата есен.
- Казахте,че сте били в Сан Франциско миналата есен.
- Така ли?
- Не ме бива много с времето.
- Явно е така.
- Матю, виж!
- Истински динозавър!
- Какво друго..
О,да!
- Това е кораб.
- Това е корабът,от който аз и партньорът ми купихме дял.
- Сега е на път за Китай.
- Ще донесе коприна и подправки.
- Ще ги продават в най-добрите магазини в Сан Франциско.
- Любопитно ми е ,г-н Купър,
какво ви накара да оставите бизнеса си и да пътувате до тук?
- Получих известие, че майка им е починала.
- И съм ви много благодарен,че сте поели това бреме..
- Уверявам ви,че не са никакво бреме,г-н Купър.
- Не му показвай,че те е страх.
- Той знае.
- Преструвай се,Съли.Така правя аз.
- Заведи го до оградата.
- Дръпни го!
- Внимавай,Съли.
О!
- Когато стъпя напред, ти отстъпи назад.
- Можеш ли да танцуваш,Матю?
- Не може.
- Дамите харесват мъже,които могат да танцуват.
- Никой не е толкова добър,колкото си ти,тате.
- Ако дойдеш с мен в Сан Франциско,ще срещнеш великолепни танцьори.
- Така ли?
- Да.
- Как се нарича това?
- Бейзбол.
- Играе се във всички големи градове на Изток.
- Внимавай сега,Брайън.
- Добре,тате.
- Това беше хоумрън.
- Какво садите?
- Напръстник.
- Защо?
- Правят дигиталин от листата за сърдечни проблеми.
- Бих оставял малко повече място между тях.
- Шарлот каза,че не сте се интересували много от фермерство.
- Не знам такова нещо.Имахме чудесно място в Тепика.
- Разбили сте сърцето й,когато сте продали всичко.
- Не стана точно така.
- О?!
- Имах мечта-
да започна търговия с Ориента.
С Шарлот сключихме сделка.
- Да работим четири години във фермата,да я продадем
и да заминем на Запад.
- Само,че тя си промени мнението.Не искаше да замине.
- И затова изчезнахте със спестяванията й.
- Половината бяха мои.Оставих й другата половина.
- Тя ми каза,че сте взели всичко.
- Преувеличила е.
Беше доста ядосана.
- Не я виня.
- Аз също.
Но трябваше да последвам мечтата си тогава,
или никога нямаше да го направя.
Знаете ли какво е,когато трябва да направите нещо?
Въпреки всичко и всички?
- Да.
- Но също знам какво е да изгубиш баща си.
- Знам,че направих грешка.
Не мога да се реванширам на Шарлот.
Но искам да го направя с децата.
- Съли.
Къде ви е коня?
- Търся д-р Майк.
- Добро утро.
- Донесох пуйка.
- Благодаря.
Трябва да дойдеш по-късно да вечеряш с нас.
- Не мисля.
- Хайде,Съли!
- Трябва да вечеряш с нас!
- Ще мина по-късно.
- Хайде,фрасни ме.
По-добре отколкото да трупаш този гняв в себе си.
- Не си струва усилието.
- Знам,че ти е било тежко...
- Какво знаеш ти...
Ами мама?
-Гледах я как те чака повече от година.
Скачаше всеки път щом чуе конски тропот.
- Съжалявам.
- Защо си замина?
- Търсех отговори.
Трябваше да намеря пътя си.
- Дори не писа.
- Не можех.
- Бил си прекалено зает,а?
- Не мога да пиша.
- Да бе!
- И да чета.
Майка ти винаги ми помагаше.
На никого не съм казвал...досега.
- Трудно ми е да повярвам.
- Матю, не мога да поправя случилото се..
Но те моля..
Дай ми още един шанс.
- Добър си на думи.
- За добро или лошо, имаш само един баща.
- Имаме парцел в Карсън- веднъж да построят сградата на Конгреса-
може да спечелим доста.
- Чух,че са затворили всички мини там преди години.
- Сигурно не си разбрал добре.
- Ухае чудесно!
- Д-р Куин, продължавате да ме изненадвате.
- Колийн сготви пуйката.
Кой иска да нареже месото?
- Пуйката е на г-н Съли.
- Вие сте госта.
- Добре тогава.
- Преди да започнем, да се хванем за ръце.
Благодарим ти,Господи,за щедростта.
И ти благодарим,че събра семейството отново.
Никога повече няма да се делим.
Амин.
- Амин.
- Това значи ли,че оставаш?
- Не.
Ще ви взема с мен обратно в Сан Франциско.
- Наистина ли,тате?
- Разбира се.
- Кога смятате да тръгнете за Сан Фрациско,г-н Купър?
- Не може да пропуснем забавата,тате.
- Не бих си и помислил да бъде преди това.
- Разкажи ми пак за моята стая.
- Ами.. Има легло с балдахин,
и завеси с малки червени рози.
А щом погледнеш през прозореца,виждаш океана.
- Обичам планините.
- Защото си свикнал с тях.
Повечето хора се боят да оставят познатите неща.
- Не и аз.
- Ще бъдем истинско семейство.
- Ще дойдеш с нас д-р Майк,нали?
- Разбира се,че мама ще дойде.
-Много се търсят лекари в Сан Франциско.
- И тук също.
- Никога не си искал кон.
- Този дойде при мен.
- Това от което се страхуваш, винаги ще идва при теб.
- Когато бях млад,брат ми си заклещи крака в стремето
и беше влачен до смърт.
- Трябва да погледнеш този кон в очите и да му благодариш.
- Да му благодаря?
- За подаръка,който ще ти даде.
- През следващите дни не оставяй този кон.
- Как е новия кон?
- Опознаваме се.
- Къде е г-н Купър?
- Заведе децата в града.
- В къщата ще бъде тихо.
- Не мога да си представя как ще живея без тях.
- Не му позволявай да ги вземе.
- Той им е баща.
- Мисля,че се отказал от това право.
- Но се върна.
- С каква цел?
- Не си ли правил грешка,която би искал да поправиш?
- Една жена е много зле в клиниката.
Казаха да дойда да ви взема.
- Боя се,че Хариет е мъртва.
Съжалявам.
- Какво правите?
- Ще я отведа у дома.
- Апендиксът й се е спукал.
Пропуснала съм го.
- Казала ви е,че е яла развалени праскови.
- Стомашните болки често са симптом...трябваше да се сетя.
- Не се обвинявайте,г-жо.
Често виждаме ясно нещата,когато се върнем назад.
- Трябва да кажа на семейството й.
- Няма смисъл.Това няма да я върне.
- Помни,че двукраките и четирикраките
сме сътворени от един създател.
Всички сме роднини.
- Давай!
- Следващ в нашия търг е този красив юрган.
- Най-красивият,който шивашкия кръжок е ушил.
- Със сигурност.
- Ще започнем от 30 долара.
Чувам ли 30?
- 30.
- 30 долара.
- Кой ще вдигне на 40?
Ще станат точно 500 долара.
- 35!
- 35!Кой ще даде 40?
Всяка дама,която е работила над този юрган
е оставила част от душата си в него- Олив,Емили и...
..Хариет..
- 40!
Това е последното нещо,което Хариет уши..
- Ваш е!
- Не си в празнично настроение?
Може би ще си промени мнението..
- Не.Заради Хариет е...
Почина от спукан апендикс.
Не го видях.
- Можеше ли да я спасиш?
- Не знам.
Но можех да опитам.
- Не съм казала на семейството й от какво всъщност е починала.
- Защо?
- И без това си мислят,че не съм компетентна.
Как ще ми повярват вече?
- Като кажеш истината-
така хората ще ти повярват.
- Хайде,сине.
- Не мога.
- Просто ме гледай и прави същото.
- Толкова е забавно!
- Изглеждаше чудесно.
- Хайде пак!Изберете някой специален.
- Може ли?
- Дълъг път сте изминали,г-н Купър.
- Итън.
- Децата изглеждат много щастливи.
- Ще ми липсват.
- Мислех си..
Може да се установим тук за известно време.
- Наистина ли?
- Има за какво да остана.
- Хайде,тате,че храната ще свърши.
- Матю запазва места.
- Вие вървете.Ще дойда след малко. Ще помогна за фоервергите.
- Добре.
- Хайде,Колийн.
- Ще се видим след малко.
- Не се бави много.
- На място!
- Върни ги обратно,Итън.
- Сбогом,г-н Съли.
- Стой!
Тихо и спокойно!
- Какво стана?
- Къде отива г-н Купър?
- Току-що ми открадна коня.
Какво?
И парите за училището!
Не.Сигурно грешиш!
- Трябва ми коня ти.
- Не мърдайте,г-н Купър!
- Възнамерявах да ги възтановя.
Имах да плащам сметки-щяхме да изгубим кораба..
- Да крадеш е едно,
но как можете да причинявате това на децата си!
- Щях да ги повикам.
- Пристигате с подаръци,
пълните им главите с мечти за Сан Франциско..
Карате ги да отворят сърцата си..
- Бива си ви..
Нямаше дори да се сбогувате с тях.
- Исках...
наистина ме е грижа за вас..
- Лъжец!
- Искаше ми се да бъда бащата,от който те се нуждаят.
- Истината е,че не ставам за това.
По-добре им е с теб.
- Дай ми пистолета!
- Не!
- Давай!Стреляй!
- Пусни го.
- Какво?!
- Върни обратно парите в църквата,никой да не разбере.
- Какво си мислиш,че ...
- Децата.
Не искам да видят как съдят баща им като обикновен крадец.
- По добре просто да изчезне.
В характера му е.
- Хайде.
Я кажи, колко пъти си продал този кон и после пак си го откраднал?
- Баща ви трябваше да замине по спешна работа.
- Получи телеграма,докато вечеряхте.
- Искаш да кажеш,че е заминал?
- Трябваше веднага да тръгне за Сан Франциско.
- Не!
- Нямал време дори да се сбогува?
- Помоли ме аз да ви кажа.
- И ви остави писмо.
- Ти го прочети.
- Хайде.
- Скъпи деца,
Научих,че корабът ни е потънал по време на буря в Тихия океан.
Боя се,че партньорът ми е загинал също.
Трябва веднага да замина за Сан Франциско,
за да спася каквото мога от нашия бизнес.
Съжалявам...
не мога да ви взема със себе си,
но съм спокоен,че ви оставям в добри ръце.
Знайте,че ви обичам и винаги ще е така.
Татко
- Но ще се върне ли?
- Преди се върна.
- Не бих разчитал на това.
- Може ли да видя писмото?
- Тъкмо свикнах да бъде наоколо.
- Добре пишеш.
- Защо казваш това?
- Баща ми не може да пише.
- Д-р Майк ни учи винаги да казваме истината.
- В този случай истината само ще ви нарани.
- Прочети го пак,Матю,моля те.
- Скъпи деца,
Научих,че корабът ни е потънал по време на буря в Тихия океан.
Боя се,че партньорът ми също е загинал .
Трябва веднага да замина за Сан Франциско,
за да спася каквото мога от нашия бизнес.
Съжалявам...
не мога да ви взема със себе си,
но съм спокоен,че ви оставям в добри ръце.
- Искам да говоря с вас за Хариет.
- Боже,иска ми се да не беше яла онези праскови..
- Не бяха прасковите..
- Тя доведе децата си за ваксинация седмица преди да умре.
Видях,че изпитва болки,но..
тя ме убеди,че й няма нищо и аз не я прегледах.
- Трябваше..защото..
апендиксът й се спука.
- Апендиксът?
- Искаш да кажеш,че не е трябвало да умре?
- Не знам.Може да е било късно аз или някой да й помогне,но..
ако бях видяла..
можех да опитам.
- Знам,че понякога се държа сякаш зная всичко,но..
не е така.
- Допускам грешки,
и това..е една,
от която трябва да се поуча
и да живея с мисълта за нея.
Исках да ви кажа истината.
- Почакай..моля те.
- Има свободно място тук.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА