- Това лекува,а това убива.
- Не виждам разликата.
- Това,което не можеш да видиш,ще усетиш.
- Това е лепкаво.
- Това е отровата.
- Мамо,мамо,виж!Намерих див лук.
- Ще го изядем на вечеря.
- Не са ли красиви?
- Това се нарича..
- Ние го наричаме "лайка".
- Става чудесен чай.Много успокояващ.
- Полезен е и за стомаха.
- Земята ни дава всичко,от което се нуждаем,
стига да знаем къде да търсим.
- Или да опипаме.
- Какво беше това?
- Мамо,какво правят?
- Наети са от железницата да убиват бизоните.
- Защо?
- Казват,че трябва да хранят работниците.
- Но защо толкова много?
- Защото знаят,че когато бизоните изчезнат,
Шайенският народ също ще изчезне.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ЕРИКА ФЛОРЕС
ШОН ТУУВИ
- Не мърдай,Хорас.
- Това е пришка.
- Не гледай.Ще отнеме само миг.
- Обикновено се случва по празниците.
- Но изпращах много телеграми на този от железниците.
- Сега са отвън,измерват улицата.
- За какво?
- Говорят,че железницата ще минава през града.
- Железницата?
- Онзи мъж там каза,че ще минава точно оттук.
- Г-н Бинг,коя е тази очарователна дама?
- Д-р Куин.
- Д-р?
- Да.Тя ръководи клиниката.
- Тадеус Бърч,адвокат.
- Знаете ли,една лекарка ми извади лумбагото в Сейнт Луис.
- Извади го,така ли?
- Точно така.
Но не беше красива като вас.
- Значи..вие притежавате тази сграда?
- Да.
- Г-жо,имам чудесни новини за вас!
- Чували ли сте за Републиканската Континентална Железница?
- Е,те ще прекарат пътя точно през центъра на града.
- Добре ли ви разбрах,г-н Бърч? Железницата ще мине точно през центъра?
- Точно така.
- Ж.п гарата ще бъде точно на мястото на кръчмата.
- Товарните улеи за стоките - ето там.
- А пък ето там,двуетажен хотел, обзаведен с оригинален кристален полилей чак от Лондон.
- Това е в Англия.
- Така съм чувала.
- Да,г-жо.Идват големи промени.
- Много пари ще се спечелят.
- Г-жо,това наистина е щастливия ви ден.
- Ще спра този ловец на бизони.
- Много е опасно да напускаш резервата.
- Тогава да не правим нищо!
- Няма да оставя народа си да гладува!
- По-добре да тръгна след него.
- Не съм чувал Железният Нож да говори така на Черния Чайник.
- Изгуби единственото си дете от глад през зимата.
- Ще говоря с човека,който железницата е наела.
- Ще дойда с теб.
- Не.Не е добра идея.
- Защо?
- Може би бизоните не са единственото, което обича да убива.
- Тогава ще се моля на призрачния бизон да те пази,
така както пази стадото и моя народ.
- Благодаря ти.
- Това е честно предложение,г-н Брей.
- Само кажете и ще ви напиша чек.
- Честно предложение,но..
- Но..ще ви хареса повече,ако добавя още 500 долара.
- Добре,сър,добре.
Трудно се преговаря с вас,г-н Брей.
- Сега..подпишете се отдолу.Аз ще съм свидетел.
- Не мога!
- Това е повече от честно предложение,г-н Брей.
- Не става въпрос за парите,г-н Бърч.
Просто..този магазин не е само пълен със стока,
той е пълен със спомени.
- Вижте това бюро,дойде чак от Мисури с Мод и мен.
- А този тезгях,на който сте се облегнал,
е тезгяха,за който се държеше дъщеря ми,малкото ми момиченце,когато се учеше да ходи.
- Прекарах голяма част от живота си горе,
слизайки сутрин по стълбите..
- Сега съм стар и не знам дали ще понеса промяната.
- Промяната е хубава,сър,всъщност неизбежна.
- Приятелю,железницата идва, и нито вие,нито аз,можем да променим това.
- Така,че..защо да не спечелим от това?
- Може да построите нов магазин, по-голям магазин.
И да привлечете повече клиенти.
- Колко пари казахте?
- Хей,шефе,виж!
- Мой е!
- Уби сина ми,сега ще умреш!
- Отличен изтрел.
- Какво е това?
- Малък аванс.От вашата комисионна.
- Аванс?
- Научих се през годините,
че когато железницата стигне до някой град,
някои хора си мислят,че като се поддържат един друг,
могат да измъкнат по-висока цена.
- Нуждая се от някой като вас,умен бизнесмен,
партньор,който да убеди несъгласните да продават.
- Интересувате ли се?
- Сключихме сделка,г-не.
- Търся началника ви.
- Аз съм.
- Казвам се Тейт Ранкин.
- Казвам се Съли.
Дойдох да говоря от името на Вожда Черен чайник и Шайенския народ.
- Да не сте наполовина шайен?
- Какъв съм няма значение. Важно е какво искам да ви кажа.
- Говори.
- Знам,че вършите тази работа за железницата.
Но шайените се нуждаят от бизоните.
- Железницата не дава и пет пари от какво се нуждаят шайените.
- Честно да ви кажа,нито пък аз.
- Всичко,което иска Черния чайник е да оставите достатъчно бизони,да преживеят зимата.
- Ами г-н Съли..
Кажете на Черния Чайник и останалите да ядат койоти.
- Има много,нали момчета?
- Да.
- Просто си върша работата.
- Желзницата идва,г-н Съли, независимо дали ви харесва или не.
Не може да спрете прогреса.
- Това,което е прогрес за едни, е смърт за други.
- Тогава май индианците ще трябва да изчезнат с бизоните.
- Шайените няма да се предадат без да се борят.
- Няма да чакат да умре и последния бизон.
- Няма да ни заплашвате,нали?
- Черният чайник не иска война, но може би няма да може да я спре.
- На чия страна ще бъдете,г-н Съли?
- Продължавайте да убивате бизоните в този дух,
и ще разберете.
- Отървете се от него.
- Брайън!Дай ми това!
- Няма!
- Колийн!
- Това е четката за коса,която баба ми подари!
- Не разрешавам да се удряте!
- Но той решеше вълка си!
- Луд ли си?
- Съли каза да го реша.
- Това е четка за хора,не за вълци!
- Колийн е права, но имаме правила в семейството за удрянето!
- Искам да се извините един на друг.
Веднага!
- Съли!
- Какво се е случило?
- Черният Чайник изпрати Съли да моли белият ловец да остави
достатъчно бизони за шайените. Това беше отговора му.
- Когато не се върна,тръгнах да го търся.
Когато го открих,промълви твоето име.
- Матю,донеси ми медицинската чанта.
- Ще ми е нужна помощта ти.
- Д-р Майк?
- В момента мога да установя само външните травми.
- Нямам представа какви са вътрешните.
- Духовете казват,че е зле.
- Колко зле?
- Ще оживее.
- Д-р Майк!
Съли се събуди.
- Съли..
Танцуващият Облак те доведе тук.
Намерил те е близо до лагера на Ранкин.
- Съли,чуй ме.
- Сега,когато си буден, е много важно да те прегледам.
Да проверя за вътрешни травми.
- Знам,че ужасно те боли, но моля те опитай да определиш степента на болката.
- Важно е.
- Не мога да си движа краката!
Не ги усещам!
- Така?
- Не.
- Какво става?
- Някаква парализа-не знам точно.
- Парализиран съм?
- Проблемът може да е само временен.
- Какво искаш да кажеш?
- Може да е натрупване на течности притискащи гръбначния стълб.
- С времето отокът ще спадне и усещането ще се върне.
- След колко време?
- Не знам.
- Има един корен.
Като се изсуши и се направи на мехлем,лекува.
- Но никога не си го виждал?
- Ще търся този корен.
- Ще ти дам нещо за болката.
- Ще донеса документите утре.
- Вие само пригответе акта, и ще ви платя в брой.
10% от цялата цена на покупката.
- Кога ще получа останалото?
- Не мога да ви кажа със сигурност.
Може би след няколко седмици...но знам това:
денят,в който погледнете и видите пушекът на хоризонта,
чуете свиркането...ще бъдете богат човек.
- Колко ви дължа?
- Нищо,г-н Бърч.Аз черпя.
- Харесвам стила ти,Джейк.
Ето защо ще ти направя услуга.
- Ще ти дам възможност да направиш още повече пари.
- Така ли?
- Една дума,Джейк.И тя е акции.
Като удостоверение.
Искате ли да притежавате част от железницата?
- Нямам толкова пари.
- Не са ти нужни.
- Вместо пари в брой,взимаш акции от железниците.
- За всеки долар,получаваш не една, а пет акции.
- Пет?!
- За всеки долар.
- И знаеш ли колко ще струват в деня,в който забият последния клин?
- Сключихме сделка,г-н Бърч.
- Умен човек си ти,Джейк.
- Мълчете си за това.
- Извинете ме.
- Не,благодаря.
- Д-р Майк каза,че трябва да ядеш.
- Какво ще кажеш за бисквитка?
- Брайън,той се нуждае от нещо питателно.
- Добре.
Може да я вземеш,когато си изядеш супата.
- Съли,разкажи ми история.
- Брайън,нека да свърши да се храни.
- Няма нищо.
- Ще ти разкажа историята за белия бизон.
- Бял бизон?
- Няма такъв!
- Има.
Но е един на милион.
- Шайените вярват,че белия бизон пази стадото.
- Виждал ли си някога?
- Не.
- Но шайените го наричат "Бягащия призрак".
- Бягащия призрак?!Наистина ли е призрак?
- Танцуващият облак казва,че ако го видиш,
значи е истински.
- Здравейте всички!
- Здрасти,мамо.
- Бисквити преди вечеря?
- Не,за Съли са.
- Как е нашия пациент?
- Деца,оставете ни да си поговорим със Съли.
- Съли,знам,че си разтроен-и никой не те вини.
Но тези травми изискват време.
- Кажи ми истината,д-р Майк. Ще се оправя ли?
- Не зная.
- Какви са ми шансовете?
- Честно ли?
- Честно.
- Нямам представа!
- Почакай!Може да започнеш да се оправяш до дни..
или седмици..
- Или изобщо!
- Може да отнеме дори месеци..
Но има неща,които можем да правим,
за да ускорим процеса.
- Какво правиш?
- Трябва да поддържаме краката здрави,
в случай,че гръбначния стълб се оправи.
- Само си губиш времето-не усещам нищо!
- Не става въпрос за това.
- Трябва да поддържаме мускулите здрави
и да стимулираме кръвообращението.
- Не искам да го правим сега.
- Искам да съм сам!
- И недей да ме съжаляваш!
- Да сключим сделка-ще спра да те съжалявам,
тогава когато ти спреш да се самосъжаляваш!
- Танцуващ облак!
- А-хо!
- Как е малкият ми брат?
- По-добре,но все още не си усеща краката.
- Стрий това и направи мехлем.
Измий му краката с топла вода и втрий това.
- Благодаря.
- Може ли да го видя?
- Ще му кажа,че си тук, но не е в настроение за посещения.
- Разбирам.Ще се върна,когато е безопастно.
- Безопастно ли?
- Идват войници,за да ни държат в резервата.
- Прекалено много шайени бяха убити от Ранкин.
- Говори се за война.
- Не може ли Черният Чайник да я спре?
- Не знам.
- Дръж го,Матю.
- Държа те,Съли..Държа те.
- Справяш се добре. Опитай да легнеш назад.
- Изглеждаш добре,Съли.
- Помниш ли как си ме учил -легни и гледай небето.
- Мама казва,че горещите извори ще ти помогнат.
- Продължавай,Съли.
- Хайде,Съли.
- Опитай да го раздвижиш.
- Можеш,Съли.
- Давай!
- Малко по-добре от вчера.
- И много по-добре от преди 2 седмици.
- Още веднъж,Съли,заради Господ.
- Амин!
- Точно така,Съли.
- Добре,Съли.
- Мръднаха!Пръстите ти-мръднаха!
- Средоточи се.
- Движат се!
- Разбира се!
- Ще ходиш отново по-скоро,отколкото си мислиш.
- Добре.
Чудесно.
- Защото имам работа...
- Сега..върви много бавно.
- Кажи ми ако ти се завие свят.
- Добре ли си?
- Да.
- Леко.
- Искаш ли да починеш?
- Не.Искам да опитам сам.
- Още не си готов.
- Готов съм!
- Матю!
- Хванах те,Съли.
- Нямаше да падна.
- Разбира се,че не.
- В никакъв случай.
- Добре ли си?
- Така.
- Сигурен съм,че се радваш да видиш войници пак.
- Не се радвам,че ще започне нова индианска война.
- Както и да е.
- Чух от г-н Бърч,че няма да продавате?
- Няма.
- Аз също.
- По-добре и двамата помислете защото имате само седмица да решите.
- Г-н Бърч ми предложи, както се изрази,справедлива цена за негър.
- Искам каквото е честно, като теб,Лорън и Джейк.
- Когато г-н Бърч идва в ресторанта ми,не плаща
по-малко за храната. Тогава защо да плаща по-малко за земята?
- Ако питате мен,взимайте каквото можете,защото
железницата идва и всеки,който се пречка,ще бъде прегазен!
- Не се ядосвай толкова,Ханк.
- Не сте ме видяли ядосан какъвто ще стана,ако и двамата не продавате!
- Знаеш ли,Ханк,когато се разгорещиш,като това желязо,
ставаш слаб и ..лесно се чупиш.
- Къде си мислиш,че отиваш?
- Да донеса малко дърва.
- Аз ще донеса.Защо не седнеш.
- Мога да се справя.
- Боя се,че лекарят ти не мисли така.Не още.
- Аз ще донеса дървата,Съли.
- Боже,какъв късмет имаме...
никой друг си няма майка лекар.
- Наистина сте късметлии.
- Съли,не довърши историята за "Бягащия призрак".
- "Бягащия призрак"?
- Това е бял бизон.Един на милион.Нали Съли?
- Точно така.
- Било през зимата на 1860,
Тацуващият облак бил на лов близо до Кедровото езеро.
Чул шум от леда да се пропуква. Качил се на хребета за да види.
Стадо от стотици бизони се опитвало да прекоси езерото.
Когато леда започнал да се чупи не могъл да направи нищо друго,
освен да чака да се случи най-лошото.
- И тогава видял невероятна гледка. Появил се гигантски,бял бизон...
бял като сняг.И стадото също го видяло.
То спряло веднага и по някаква причина се върнало обратно.
Тогава,Белият бизон..
- Бягащият призрак..
- Бягащият призрак...се обърнал
и Танцуващият облак видял, че очите му били ярко,пламенно червени.
Горящи като жарава в огъня.
- И този призрачен бизон го погледнал,
и Танцуващият облак каза,че било сякаш бизона надникнал в душата му.
И накрая,белият бизон се обърнал и изчезнал сред дърветата.
- Поздравления,господа.Няма да съжалявате за този ден.
- Надявам се,г-н Бърч.
- Току-що направихте състояние.
- Какво правите тук?
- Г-н Ранкин...
- Мислех,че си се отказал след като те изгониха от Салинас.
- Не..още съм в същия бизнес.
- Със същото име ли си?
- Сега съм Тадеус Бърч.
- Тадеус..Е,Тадеус,слушай какво ще ти кажа..
Ще си затварям устата ако ми дадеш дял.
- Ама разбира се!Точно щях да ви предложа!
- Добре.Защо не пийнем по нещо?Ти черпиш!
- Г-н Бърч?
Може ли да поговорим. Трябва ми информация.
- Може би по-късно.
- Само ми трябва името на директора на железницата.
- Г-жо, много съм зает.
- Името му е Илай Стоу.Живее в Чикаго.
Тадеус,къде са ти обноските? Няма ли да ме представиш на очарователната дама?
- Аз съм доктор Куин.
- Тейт Ранкин,за мен е удоволствие.
- Вие сте този,който едва не уби Съли.
- Кой е Съли?
- Той дойде да говори с вас с мир,невъоръжен,а вие го пребихте до смърт.
- Не е ли мъртъв?
- Не. Цяло чудо е,че не е.
- Само се отбранявах.
- Ще видим съдията и заседателите какво ще кажат по въпроса.
- Какво говорите?Беше честен бой!
- Вие сте лъжец!
- Не ме наричайте лъжец в лицето! Или ще забравя,че сте дама!
- Лъжец сте!
- И ще се погрижа да ви арестуват и съдят за опит за убийство!
- Защо не разпиташ наоколо. Да видим къде е този Съли.
За да довърша започнатото!
- Прекалено рано е да яздиш!
- Не мога да остана повече тук!
- Защо?
Защо мислиш,че са тръгнали след теб?
- Защото си им казала,че още съм жив.
- Съжалявам.
- Всичко е наред. Щяха да разберат-рано или късно.
- Някакъв мъж наблюдаваше къщата тази сутрин.
Търговец на бизонски кожи. Изчезна,когато ме видя.
- Има само един начин да приключим с това.
- Ако мислиш,че си в състояние да тръгнеш след Ранкин..
- Шайените са на прага на война.
- Армията ги държи в резервата.
- Ако Ранкин изчезне,и армията ще си тръгне.
Няма война.Никой няма да пострада.
- Но ще изпратят повече ловци..
- Какво ще направиш?Ще ги избиеш всички?
- Благодаря ти,че се грижи за мен.
- Съли,не прави това!
- Трябва.
- Грижи се за Вълк вместо мен.
-Добре. Хайде,момче.
- Ако убиеш Ранкин,значи не си по-добър от него!
- Ако си си наумил това тогава значи не те познавам.
Не съм те виждала такъв.
И ако го убиеш, не искам да те виждам повече!
Никога!
- Д-р Майк!
Изпратих тази телеграма на шерифа в Денвър.
- Надявам се да направят нещо на този,
който преби Съли.
- Аз също.
- Не ми се сърдиш,нали?
- Всеки решава сам. Ако искаш да продаваш,си е твоя работа.
- Нямах голям избор.
Ханк каза,че ще продаде договора на Майра на някакъв в Сан Франциско,
ако не продавам.
- Значи си постъпил както трябва.
- Д-р Майк,знаеш ли нещо за акции?
- Какво искаш да знаеш?
- Ами,аз не трябва да казвам на никого,но г-н Бърч
ми предложи акции от Континенталната железница вместо пари в брой.
- Това не е необичайно.
- Да,но акциите имат друго име.
- Хорас,искам да изпратя телеграма.
- Докъде?
- Чикаго.
- Д-р Куин,моля.
- 4-те седмици изтекоха,
променихте ли си мнението и готова ли сте за сделка?
- Никога не съм била против железницата,г-н Бърч.
С радост приемам възможността да получавам редовно медицински средства.
И веднага щом г-н Ранкин е изправен пред съда,
с удоволствие ще преговарям за продажба.
- Това е музика за ушите ми,д-ре.
- Но няма да продавам на вас.
- Какво?
- Ще продавам на железницата когато стигне до тук.
- Което,според борда на директорите няма да се случи поне още 6 месеца.
- Г-н Бърч не работи за железницата.
- Работи за себе си.
- Изкупува имотите,а след това ги продава
на железницата на печалба.
- Ами акциите,които ни даде?
- И вие ли имате?
- Всички имаме.
Както предполагам,че и всички сме излъгани.
- Не е вярно.
Ще получите добра цена,когато се продаде земята.
- Но не толкова,колкото ще ни плати железницата,
ако й продаваме сами.
- Изигра ни!
- Искам си документите!
- Съжалявам,но всичко беше ясно и честно.
Няма нищо незаконно.
- Лорън,имаш ли катран?
- Да.Имам и перушина също.
- Заплашвате ли ме?
- Да.
- Не съм адвокат,г-н Бърч,но познавам един,който
работи за железницата,за която излъгахте,че работите,
и съм сигурна,че с радост ще ви даде под съд за измама.
- Спестете си това,д-ре.Ще върна документите.
- Що се отнася до парите..
- Какви пари?
- Всички вие ще спечелите много.Лек ден.
- Съли тръгна след Ранкин.
Помогни ми да го открия и да го спрем.
- Не можем да направим това.
- Защо?
Той едва ходи.Този път може наистина да го убият!
- Това е негова битка сега.
- Не можем да се месим.
- Ако не го убият,ще го арестуват за убийство.
- Защо не ми помогнеш да го спася?
- Откакто армията е тук не можем да напускаме резервата.
- Ако го направим,ще започне война.
- Черният чайник казва,че ще направим всичко
възможно да го спасим.
- Аз също.
- Трябва да го намериш!
Ти си единствения човек,който той ще послуша.
- Хайде,давай.
- Този път ще те убия!
- Да си изчезнал до сутринта.И не взимай нищо!
- Ако те срещна пак,ще те убия.
- Съли!
- Свърши се!
- Кажи ми,че не си го убил.
- Не съм.
- Не го убих.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ:ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА