Тук пише:
"Деца на различна възраст,на разположение за незабавно осиновяване.
Предимно американски сираци. -Предимно?!
Нуждаещи се от напътствие и образование. -Звучи като банда нехранимайковци.
Правилно си разбрал. -Повечето дори не са сираци.
Защо изобщо ги пращат тук? -Какво ще ги правим?
Ще ги качим обратно на влака.
Аз съм Отец Тимъти Джонсън. Мисля, че мен търсите.
Здравейте деца. -Откъде са?
От религиозна организация в Ню Йорк. -Това ли сираците, които дойдоха с влака?
Да. Записах се като доброволец. -Ти си ги повикал?
Точно така. И ще се грижа за тях докато бъдат настанени в подходящи домове.
Много мило от ваша страна, отче. -А аз ще напиша нещо във вестника.
Как се казваш, миличка? -Дженифър.
Най-добре обръщайте и ги върнете там откъдето са дошли.
Но те са дошли чак от Ню Йорк, Лорън. -Последното, от което се нуждаем е
да ни се натресат банда скитници, джебчии и разбойници.
Но те са деца... -Някои от тях идват от затвора, а други
са ги намерили по улиците, като бездомни кучета..
Лорън е прав. Не искаме чуждите изоставени деца.
Тези деца са ми поверени и аз казвам, че ще останат.
Аз казвам да ги върнем обратно. -Не зависи от теб, Лорън.
Тези деца няма да ходят никъде, докато не им намерим хубави домове.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ЕРИКА ФЛОРЕС
ШОН ТУУВИ
Изглежда не са се грижили за тях, нали? -Да. Имат симптоми на недохранване.
И очевидно условията са били доста нехигиенични. Имаме три случая на
скробут, двама са с анемия, а този изглежда има рахит.
Не. -Брат ми не обича да се занимават с крака му.
Какво се случи? -Бил е премазан докато разтоварвал
въглища на един док. -Работил е на доковете?
Сериозна кашлица имаш, младежо. Нуждаеш се от лекарство.
Всички имат нужда от баня и чисти дрехи. Ще дам на всички
рибено масло, желязо и хинин. Но това, от което наистина се нуждаят е
слънце и подходяща храна. Яйца, месо и пресни зеленчуци.
Къде възнамеряваш да ги настаниш? -Планувам да преустроя църквата.
Но там няма условия за готвене, миене, да не говорим за подходящи легла.
Ще импровизирам... -Не, били са в този влак повече от месец.
Нуждаят се от топла храна и да видят какво представлява истински дом.
Моля те, не плачи, скъпа.
Деца, моля ви да се успокоим.
Обикновено играем с топка навън.
Колийн, ще ми помогнеш ли с вечерята? -Какво ще приготвим?
Какво ще кажете за пиле? -Нямаме пилета за толкова хора!
Тогава боб...картофи, каквото там има в повече.
Къде ще спят? -Какво мислите за плевнята?
Там е студено. -Искам да останат вътре.
Мамо! Мамо! -Брайън, не виждаш ли, че аз...
Какво си мислиш, че правиш? -А ти какво мислиш?
Вечерята беше вкусна. -Направихме каквото можахме.
Точно това е хубавото в теб. Няма значение колко много си дала,
винаги намираш начин да дадеш още.
Благодаря, Отче. -Аз ти благодаря, че ми помогна с децата.
Ще се видим утре.
Майра? -Искаш да поговорим ли, Ханк?
Не. Не искам това. -Късно е.
Права си. Време е за лягане.
Липсваше ми, Майра. Аз липсвах ли ти? -Да, но просто съм много уморена.
Преди никога не си била много уморена за мен.
Просто момента не е подходящ, Ханк. -Ще го направим подходящ.
Ханк?
Отказваш ли ми? -Не..просто не се чувствам много добре.
Какво съвпадение. Ако не ме лъже паметта не ти е добре последните 3 пъти,
когато искам да съм с теб. -Мисля, че е от стомаха ми.
Мисля, че от паметта ти. Забравила си на кого принадлежиш.
Ти си моя, Майра. На твое място не бих го забравял.
Дай ми тази кърпа! -Аз си я взех първа, Брайън.
Не не си! Оставих я само за миг... -Ами сега е моя!
Хей вие двамата, какво сте се развикали? Не мога да спя.
Ами тогава опитай да спиш на земята, с куп деца, които те ръгат и хъркат.
Какво става, деца? -Тя ми взе кърпата.
Как да се измия без кърпа? -Добре! Аз няма да се мия.
И без това нямам чисти дрехи. Даде всичките ни дрехи на сираците.
Отивам да поспя. -Аз също.
Не могат да спят заради тези деца.
Какво ще кажете да влезем вътре и да си приготвим чудесна закуска?
Вече свършихме млякото и бекона. -Вижте, знам, че е пренаселено и всичко
се свършва, но е само временно. Аз и отеца ще заведем децата в църквата
днес и ще проведем интервюта със семейства, за да им намерим дом.
Моля ви само за малко търпение.
Благодаря ви, че дойдохте. Мисля, че вече знаете че това са сираците от
детската мисия в Ню Йорк. Всички те заслужават и се нуждаят от дом.
Така, че всички заинтересовани да пристъпят напред.
Дребни боклуци, ако питаш мен. -Здрави ли са?
Прегледах ги всички и тези с някакви заболявания, бяха подходящо лекувани.
Кои от тях имат болести? -Не искаме болно дете.
Тя изглежда здрава. -Тя предпочита да не се дели от брат си.
Не ги искам и двамата. Имам да храня достатъчно гърла. Освен това е
инвалид. Не може да работи.
Какво правите? -Проверявам й зъбите.
Моля?! -И косата й-за въшки.
Можеше ние да сме на тяхно място. -Преди сме били.
Бива ли те в домакинската работа, готвенето и шиенето?
Мисля, че може да я обучим. -Звучите сякаш търсите слугиня,
а не дъщеря. -Кръстена ли е?
За мен няма значение дали е кръстена. На колко си години?
Петнадесет.
Ханк, не искам и да чуя за твоите намерения.
Възнамерявам да я осиновя. -В никакъв случай.
Д-р Майк? Много съжалявам, че трябва да го кажа, но никое дете
няма да бъде осиновено, ако продължаваш така.
Но това е непочтително и унизително. -И неправилно.
Съгласна съм. -Последният път, когато видях подобно
нещо беше на търг за роби. -Трябва да спрем това.
И аз не го одобрявам, Грейс, но хората от Ню Йорк ми писаха,
че така се процедира. -Трябва да има по-добър начин.
Извинете...Искам само да уточня, че това не е търг за добитък.
Тези деца се нуждаят от домове, любящи домове. Имат нужда да бъдат
приети като част от семейството.
Аз си тръгвам.
Няма ли да си помислите да споделите обичта си с тях?
Какво ще правите сега, мамо? -Не съм много сигурна.
Не се тревожи, ще измислим нещо.
А междувременно къде ще отседнат? -Ще ги вземем у дома с нас.
Казах ви вече, че не се интересувам от тези противни малки бездомници.
Аз дори не харесвам деца. Ако питаш мен, по-добре да гледам прасенца.
Много по-чисти, по-малко шум и можеш да ги изядеш като порастнат.
Сигурна съм, че са чудесни. Изглеждат толкова сладки. Особено момиченцата.
И с радост бих ги взела, но вече отгледах 3 деца
и не искам да започвам отначало. Съжалявам, Микаела.
Бяло дете? -Дори не сме в Бостън, д-р Майк.
Неприятностите, които това ще ни причини, не е честно спрямо нас и
със сигурност не е честно спрямо детето.
Освен това, току-що се оженихме и бихме искали да изчакаме малко и да
си направим свое семейство.
С удоволствие бих взел едно, но вече се грижа за племенника си Луис.
Какъв човек трябва да си, за да не приютиш сираче?
Тези бедни деца ходят от град на град. Колко ли е ужасно да не бъдат
избрани. Да останат последни. Но всеки си има извинение.
Не е лесно да отгледаш дете. -И на мен не ми беше лесно да се
грижа за децата на Шарлот. Но когато се обърнаха към мен, се отзовах.
Ами ти, Съли? Защо не вземеш едно? -Знаеш какъв начин на живот водя.
Не е подходящо за дете. -Но отеца ще вземе едно, нали Отче?
Бих ги взел всичките. -Може и да се наложи. Градът няма да ги приеме.
Крайно време е да се опомните и спрете да се опитвате да спасите всеки.
Но някой трябва да го направи. -И защо трябва все да бъдеш ти?
Добро утро. -Джейк.
Мога ли да направя нещо за вас, отче? -Да.
Бих искал да...ме обръснеш.
Добре. Коя е? -Кой кой е?
Жената. -Моля?
От 17 години съм в този бизнес и ти казвам, че никой мъж не си бръсне
брадата, освен ако не е заради жена.
Не, просто реших, че малко промяна ще ми се отрази добре.
Да не би да е онази червенокосата там в хранителния магазин?
Мисля, че момичето на Куигли те харесва. Виждал съм как те гледа
тези замечтани очи в църквата. -Наистина не е това, което си мислите.
Нямам време за сближаване докато сираците са в града. С д-р Майк
бяхме толкова ангажирани... -Д-р Майк!
Мамо! Мамо! -Мамо!
Мамо, ти се върна. виж какво стана. Тя ми счупи огледалото.
Ще купим друго. -Но това ми го подари баба.
Няма да е същото. -А аз не мога да си намеря любимата топка.
Мисля, че някой от тях я е откраднал. -И Дженифер е облякла една от
роклите ми без дори да попита. -А Ник почти подпали плевнята с цигара.
Мисля, че е нужна малко толерантност. -Какво имаш предвид?
Поставете се на тяхно място. Осъзнавате ли какви късметлии сте
и колко много неща имате? Тези деца нямат нищо. Нямат дом, играчки,
нямат баба, която да им дава подаръци. Поне може да проявите повече разбиране.
Добре, мамо. -Ще си делим с тях.
Чудесно.
Но все пак си искам топката обратно.
Чакай ме тук.
Какво мога да направя за теб, госпожичке?
Вие сте човека от вчера? -Точно така.
Съжалявам за това, което стана. -Аз също. Имам доста добро
предложение за теб. -Точно затова съм тук.
Разбирам. Е...интересуваш ли се да работиш за мен?
Знаеш ли за каква работа става въпрос? -Забавление.
Какво знаеш за забавлението? -Знам достатъчно.
Така ли било?
Какво е заплащането? -Половината от това, което заработиш.
Ще получиш храна, покрив над главата, неделята почиваш.
Звучи ми честно. -Разбира се, ако искаш винаги можеш
да отидеш при Микаела да ти изпроси някое семейство.
Кога мога да започна? -Ела довечера.
Добър ден, Отче. -Д-р Майк.
Има някаква промяна във вас.
Не знам какво е, но... Боже, брадата ви-обръснали сте я.
Реших, че ще е хубава промяна. -О, да. Много е привлекателно.
Ако е подходящо да се каже такова нещо на духовник.
Не мисля, че Бог има нещо против.
Готови ли сте? Ще тръгваме. -Няма да дойдем.
Имаме работа. -Задълженията ви могат да почакат.
Не ни се идва. -Но вие обичате плуването.
Не и днес, д-р Майк. -Добре, ще се видим по-късно. Чао.
Какво правиш?
Правя подкови.
Конете носят обувки? -За да им предпазват стъпалата.
Много от приятелите ми в Ню Йорк никога не са имали обувки.
Оттам ли си? -Да.
Липсва ли ти? -Не.
Тежко е, когато не си като другите, нали? Когато си различен.
Когато хората те погледнат винаги виждат само разликата.
Не знаят за какво става въпрос, нали? -Така е.
Може ли да я видя? -Задръж я. Казват, че носи късмет.
Майра, това е Дженифър. Искам да я нагласиш. Дай й хубава рокля,
гримирай я, за да изглежда наистина красива.
Разбира се, Ханк.
Иска ми се да кажа, че се радвам да те видя, но не е така. Истината е,
че се надявах да не се върнеш. -Защо?
Защоте не мисля, че знаеш какво става тук.
Знам, че е работа. Нужна ми е работа, за да се грижа за брат си.
Той е инвалид. -Е...не е просто работа.
Това е начин на живот. -Но не е лош живот.
Това ли ти каза Ханк? Нали така? Нали той няма да живее така.
Знам само, че никой друг не ме иска. А Ханк ме иска.
Да, и ще те има. Защото ще му принадлежиш. Знаеш ли какво значи това?
Ела тук. Не знаех, когато първоначално дойдох. Но сега знам. И бих
желала да имаше някой да ми обясни за какво става въпрос, това е.
Съли. -Добър вечер на всички.
Къде е д-р Майк? -Излезе с отчето и онези деца
и още не се е прибрала. -Интересуват я само тези сираци.
Дори не иска да бъде тук с нас. -Непрекъснато е заета.
Мисля, че вече не ни обича. Обича онези деца повече.
Брайън! -Истина е, Матю.
Да. По-добре да живеем с теб. Може ли да живеем с теб и Ингрид,
след като се ожените?
Хайде, деца, влизайте вътре.
Благодаря, Отче. -Моля те, наричай ме Тимъти.
Тимъти.
Беше прекрасен ден. -Така е.
И децата наистина се забавляваха. -Много си добър с тях.
Не и колкото теб. Ти си изключително специална. Винаги съм го мислел,
но сега...сега съм убеден. Мислех си..тези деца заслужават много.
Иска ми се да имаше начин да имат истински дом. С истинско семейство.
И мисля, че може би има начин. -Как?
Омъжи се за мен. -Моля?!
Да, знам, че е неочаквано, но сме чудесен отбор.
Е, да, но аз.... -Ще бъда добър съпруг, Микаела.
Ще се грижим за твоите деца и за тези деца също.
Не знам какво да кажа. -Тогава не казвай нищо. Просто си помисли.
Ето...нека само да... -Не ме гледайте.
Само искам да го почистя.
Боли ли те понякога? -Понякога дори частта, която я няма.
Всъщност това е доста обичайно. Наричат я "въображаема болка".
Дори лекарите не могат да си го обяснят.
Но е нормално и ще отшуми с времето.
Д-р Майк, трябва да поговорим. -Матю, би ли изчакал отвън, моля?
Извинявай, забравих колко си заета. Трябваше да си запиша час.
Веднага се връщам.
Матю?
Опитах се да те заваря тази сутрин, но си тръгнала по-рано.
Имах работа. -Винаги имаш работа.
Работата ми е много важна за мен. -Това снощи също ли беше работа?
За какво говориш? -Видях ви с Отчето.
Не съм много сигурна за какво се отнася.
Ти го целуна. Защо го целуваше? -Не мисля, че ти влиза в работата!
Ти шпионираш ли ме?! -Моя работа е, когато брат ми и сестра ми
искат да живеят с мен, когато се оженя защото мислят, че вече не ги искаш!
Какво?!
Мислят, че за теб всички останали са по-важни от тях.
Те ли го казаха? -Мислиш, че си измислям подобно нещо?
Те ти вярваха. Всички ти се доверихме.
Току-що научих някои обезпокоителни новини от брат ви.
Че не искате да живеете вече с мен. Вярно ли е?
Изглежда ти не ни искаш вече. -Винаги си заета.
Просто се опитвах да помогна на сираците.
Не съм искала да се чувствате така. -Тогава защо постъпи така?
Съжалих ги. Те си нямат никого. Някой трябваше да ги приюти.
Затова ли ни приюти? Защото трябваше? Защото ти дожаля за нас?
Разбира се, че не. -Но не беше защото ни обичаш.
Научих се да ви обичам. -"Научила" си се да ни обичаш?
Хайде, Брайън. -Къде отивате?
Ще вървим пеша.
Искам да кажа, че когато майка ви ме помоли да ви взема...
Можеше просто да кажеш "не". -Никога не съм мислила за деца.
Но сега ще прибереш всеки сирак? -Може би аз не съм достатъчна.
Може би се нуждаете от майка и от баща. -Преди не говореше така.
Може би съм грешала. Аз няма да стана по-млада и мислех, че трябва
да изчакам да се появи подходящият, а може би е бил под носа ми
през цялото време. Сега разбирам всичко... -Какво разбираш?
Преподобният ми поиска ръката. Той е добър, стабилен човек, а най-хубавото
е че може да осиновим всички сираци и да бъдем едно голямо и щастливо семейство.
Къде отиваш, Майра? -Днес е почивният ми ден.
Аз губя пари тук. Май ще трябва да удължим работното време.
Ако това искаш.
Разбира се новото момиче ще поеме някои от редовните клиенти.
Не мисля, че ще има ново момиче, Ханк. -Не си я разубедила, нали?
Не, разбира се. -Тогава какво има?
Да не ревнуваш? Усещаш, че някой може да те измести.
Не, не е това. -Виж, ако тя дойде да работи тук,
може да не си ми нужна вече. -Какво говориш?
Може просто да скъсам договора ти. -Наистина ли?
Да. Наистина.
Хорас. -Майра?
Хорас, току-що научих новина, на която няма да повярваш.
Каква, скъпа? -Ханк ще ме освободи от договора.
Това е страхотно!
Чакай малко...това не е защото е добър човек.
Прав си.
Иска онова момиче Дженифър да работи за него.
Сирачето? -Тя ще заеме мястото ми.
Боже... -Въпросът е, че тя го иска.
Майра, ние чакаме толкова време. И не е лесно да спасиш човек.
Но.. -Ако иска да го направи, кои сме ние
за да я спрем?
Предполагам, че тя трябва да си реши. -Май е така.
Трябва да вървя, Хорас.
Обичам те, Майра. -Знам, че е така.
Какво търсиш тук? -Нищо.
Какво зяпаш?
Нищо.
Какво си мислиш, че ще купиш оттук? -Нищо.
Какво ще кажеш за речник. Може да научиш някои нови думи.
Защо просто не отидеш да притесняваш някой друг?
Какво имаш тук?
Нищо. -Нищо ли?
Не ми изглежда като нищо. Нещо, за което не си платил.
Върни се тук, мръсен малък крадец! Казах на майка ти, че са дребни разбойници.
Какво стана? -Г-н Брей не харесва сираците.
А ти какво чувстваш към тях, Брайън? -Не знам.
Май ще трябва да ги харесвам, след като ще ми стават братя и сестри.
Братя и сестри? Как така?
Мама ще се омъжи за преподобния и ще ги осиновят.
Тук пише, че д-р Майк и преподобният са сгодени.
Сгодени?! -Не пише това. Дай да видя.
Ти не можеш да четеш. Дай ми го. -Микаела и проповедника? Кой да предположи.
Не и аз. -От друга страна..всичко си пасва идеално.
Какво става? -Д-р Майк е сгодена.
Това истина ли е?
Ами..не. -Значи няма да се омъжиш за него?
Да, той ми предложи и аз обмислям въпроса.
Обмислила ли това как ще се отрази на другите хора в живота ти?
Като например? -Например собствените ти деца.
Те мислят, че те губят. -Те ще получат баща.
И дузина братя и сестри. -Много хора имат големи семейства.
Тези деца имат проблеми. Не можеш просто да ги превържеш и да ги поправиш.
Не можеш да спасиш света! -Мога да опитам.
Някой трябва да поеме отговорността. -Първо беше бебето на каубоя, след това
сина на Ханк, а сега и тези сираци. Чудя се какво ти липсва, че се опитваш
да го запълниш с други хора? -Нищо не ми "липсва".
Това ли ти казва отеца? -Той поне е готов да приеме бездомни деца.
Обичаш ли го? -Как смееш да ме питаш това?!
Ти, който ми каза, че не си готов да обичаш, идваш и си отиваш
когато ти скимне! Ти, който не си поел никаква отговорност към мен или децата?!
ОБИЧАШ ли го? -Много държа на него.
И ми направи предложение, което никой, влючително и ти, не се осмели да направи.
Не мога да се отнеса към това с безразличие.
Ако брак е единственото, което търсиш, значи си открила точния човек.
Ах ти, малък кучи син... Ще ти спестя усилията.
Давам ти ги безплатно. -Наистина ли?
Разбира се. Единствената уловка е, че трябва да ги изпушиш. Сега!
Точно тук.
Хайде, като толкова ти харесва, пуши! -Ами ако не искам?
Не си ли истински мъж? -Разбира се, че съм.
Ето ти още една, щом толкова ги харесваш.
Къде се научи да пушиш?
В затвора. -Защо беше в затвора?
Кражби.
Дороти Дженингс! -Здравей, Микаела.
Кой ти даде това право да публикуваш тази история без да се консултираш с мен?
Направих го. Ти каза, че е истина. -Той ми предложи, но не съм ти казала,
че съм приела. -Но не се казала и че си отказала.
Какво правиш с бедното дете? -Това "бедно дете" крадеше от мен.
Не ме интересува какво е направил! Не трябва да пуши.
Не се тревожи. Това момче никога вече няма да пуши.
Това ще успокои стомаха ти.
Търся Джош.
Някой ден ще оцениш факта, че си различен и специален.
Но когато си млад се чувстваш добре да се вписваш, така че....
направих това за теб.
За да се изправиш на крака.
Какво ще прави? -Робърт И му направи крак.
Ще ходи.
Това е брат ти, нали? -Да. Не мога да повярвам, че
вече не са му нужни патерици. -Но се нуждае от теб. Да сте заедно.
Да намерите истински дом.
Прекалено е късно. Вече имам договор с Ханк.
Не, вече не. Аз ще се погрижа за това.
Какво правиш, Ханк? -Донесох ти това.
Ханк трябва да ти кажа нещо. Момичето няма да се върне.
Но тя има договор. -Не. Ще работя извънредно.
На нейното място. -Знам защо го правиш.
Защо? -Сигурно защото имаш чувства към мен.
Не, Ханк. Не е затова.
Просто не искам да преживее това, което аз преживях.
Какво искаш да кажеш? -Помниш ли, когато каза, че ти
принадлежа? Но грешиш. Обичам Хорас. Може да работя за теб,
но принадлежа на него.
Той изобщо не е мъж. Не е като мен. -Какъв мъж е този, който
кара жена си да прекарва нощта с чужди мъже?
Това е различно, Майра. Това е бизнес.
Направих всички тези усилия, за да ти покажа...
Обичам те.
Мъчно ми е за теб, Ханк. Не знаеш какво е любов.
Микаела. Тъкмо празнувахме. А Грейс беше така любезна да ни сготви.
Трябва да говоря с вас, отче.
Какво има?
Това, което се опитваме да сторим е грешно.
Не мога да се омъжа за теб. Поласкана съм от предложението, но ако приема
ще бъде погрешно. -Аз те заобичах.
Но аз не те обичам.
Може би с времето... -Не.
Съжалявам. -А децата? Без теб не...
Не можеш да се грижиш за всички сам. -Може би за едно от тях.
Кое ще избереш?
Късно е за това.
Не можем да спасим тези деца. Най-доброто, което можем да направим
е да ги научим сами да се справят. Не го бях разбрала, докато не видях
това момче с новия му крак.
Трябва да им се каже. -Ще им кажем заедно.
Деца...деца, д-р Куин и аз само искаме да ви кажем каква радост бе
да сте с нас тук. Искаше ни се от все сърце...
Искаше ни се от все сърце да бяхме намерили домове за вас.
Но по някаква причина, не бе писано да се случи.
Ще телеграфирам на Отец Уилкс в Пуебло. Той ще се грижи добре за вас.
Всички сте много специални. И знам, че където и да се установите, семействата,
които ще ви вземет ще бъдат голями щастливци.
Дължа ви извинение. Бяхте прави за всичко, което казахте.
Бях ужасена, когато Шарлот ме помоли да се грижа за вас. Опитах да я
разубедя.Казах й,че не знам нищо за отглеждане на деца. Но имаше и още.
Вие бяхте непознати. Винаги съм била толкова погълната от книгите и учението си,
че никога не съм се сприятелявала лесно. Не знаех как да ви опозная, как да ви обичам.
Но се случи. И сега се превърнахте в най-хубавото нещо в живота ми.
Съжаляваме, за начина, по който се отнесохме към сираците.
Те са точно като нас, нали мамо? -Могат да останат.
Ще се оправим някак. -Те ще продължат напред.
Бих искала да им дам повече, но истината е, че те се нуждаят от
повече, отколкото мога да им дам. Това, което мога, искам да го дам на вас.
Все още се учим да сме семейство. -Ами преподобният?
Разбра ме.
Мислех си утре да отидем на пикник. На риболов.
Ами клиниката? -Мисля да си взема почивен ден.
Но имаме къщна работа. -Няма да стане нищо ако пропуснем 1 ден.
Нали, Съли? -Ни най-малко.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА от отбор LosT in TransLaTion