Какво има вътре? - Не знам, но са тежки.
Може ли да отворим поне един? - Първо майка ви.
Какво за мен? - Всичко това.
От майка ти са.
Може ли да отворя един? - И аз също.
Съли ще трябва да ви помогне.
Виж всички тези книги!
Откъде майка ти има толкова книги? - От библиотеката на баща ми.
Майка ми казва, че книгите събират прах от доста време и иска да ги вземем.
Като помощ за цивилизоването на пустошта из Колорадо.
И какво ще ги правим?
Ще ги четем, глупчо.
Къде ще държим всички тези книги? - До леглото ми, в плевнята.
Не ми се струва добра идея. - Защо не?
Книгите са доста специални, за да бъдат държани в плевнята.
Трябва да се споделят с хората.
Ще ги държим у дома.
Помня как хората идваха при баща ми, за да заемат някоя книга.
Като в библиотека? - Да, то си беше библиотека.
Баща ми обичаше да помага на хората да учат.
Можем да направим нещо подобно.
Това е една чудесна идея.
И хората ще идват чак до вкъщи, за да заемат книги?
Не е нужно да ги държим у дома. Можем да ги държим тук, където ще могат
да ги заемат, когато поискат.
Но ние не живеем в града.
Не е нужно да живеем в града, за да споделяме книгите на баща ми.
Как така?
Ще отворим първата обществена библиотека в този град.
Имаше време, когато уж отворихме библиотека в тази сграда и се преструвахме, че вътре има книги.
Вече не е така.
Сега имаме най-добрата библиотека в целия Изток.
Като кмет... - Защо не оставиш доктор Майк да говори?
Това се опитвах да направя. - Книгите са нейни.
Добре де. Доктор Майк има думата.
Преди време, когато бях малка,
баща ми отпътува за Англия.
Пишех му колко много ми липсва, а той ми отговаряше,
че когато ми домъчнее за него
трябва само да ида в библиотеката му.
Така нямаше да ми се струва толкова далеч, щом съм заобиколена от книгите му.
Беше прав.
Вече не беше толкова далеч.
Както и сега не ми се струва толкова далеч.
Откриваме тази сграда като библиотека в памет на Джоузеф Куин.
Библиотеката е официално открита!
Да благодарим на Колийн, която доброволно предложи да бъде нашата библиотекарка.
Ще бъде тук всеки ден по едни час след училище и по два часа в събота сутрин.
Кой би и помислил?
Наша собствена библиотека!
Бях забравила колко много ми липсваха тези книги.
Мамо, намерих страхотна книга. Може ли почета отвън?
Записа ли се при Колийн?
Задължително ли е? - Да, за всички.
Ще ми се да имах книги, които синовете ми да прочетат на неговата възраст.
Браян ще получи толкова много от тази библиотека.
Библиотеката ще е от полза за всички деца.
Знам. И аз самата почерпих много от тях.
БЕЗ ПРЕВОД
Благодаря ти. - За какво?
Че ми даде да почета книгата ти.
Не искаш ли да я вземеш у дома? - Нямам пари да я платя.
Няма нужда да плащаш, Чарлз. Библиотеката е безплатна.
Как така? - За това са бибилотеките.
Да раздават книги.
Можеш да я вземеш у дома и ще я върнеш след три седмици.
Честно ли? - Първо ще запиша името ти.
После името на автора, заглавието на книгата.
И датата, на която трябва да я върнеш. - Мога ли сега да я взема?
Да.
Тръгваш ли си вече, Джейк?
Нямам повече работа.
Може и да не е така, ако се научиш да четеш.
Нямам време за четене. - Имаш време, но нямаш кураж.
Твърдиш, че ме е страх ли?
Така ми изглежда.
Мога да се науча, когато поискам. - Какво ще кажеш за довечера?
Да ги потвторим отново. А... - Отказвам се.
Току-що започнахме. Погледни сега.
Трябва да научиш как изглежда всяка буква.
Ето я А.
Б
В
Какво правиш? - На какво ти прилича? Бърша прах.
Не можеш ли да бършеш другаде? - Дороти, това не е училище, а магазин.
Хората очакват да бъде спретнат.
Коя е тази буква?
Д!
Благодаря ти, Лорън.
Коя е тази? Коя е ето тази буква?
Това е невероятно!
Можеш да научиш жабата да скача.
Знаеше ли?
Искаш ли да прочетеш как се учи жабата да скача, мамо?
Нека да приключа с учебника си.
Ами ти, Съли?
Харесва ми тази, която чета.
Искате ли да почетем отвън?
Мисля, че е време да затваряте книгите и да си лягате.
Само още мъничко.
Хайде, и утре ще четете.
Лека нощ. - Лека нощ.
Може ли да се присъединя?
Или държиш книгата си в тайна?
Не я пазя в тайна.
Коя е?
Поезия. - Поезия ли?
Не обичаш ли поезия? - Обожавам я.
Татко често ни четеше.
От дълго време не съм слушала поезия.
Защото не вдигаш глава от медицинските книги.
Имаш възможност да ми почетеш нещо различно.
Добре.
Море, на теб се предавам. Знаеш какво означава това.
Съзирам от брега изящните ти пръсти.
И отказвам да повярвам, че ще избягаш без чувства към мен.
Трябва да бягаме заедно. Аз се събличам. Отведи ме далече от сушата.
Положи ме нежно, понеси ме в вълнистата дрямка.
Тласкай ме с любовни вълни, аз мога да ти се отплатя.
Кой го е писал?
Уолт Уитман. - Уолт Уитман ли?
Да. - Не е много подходящо.
Кое му е неподходящото?
Всички тези неща, които така непоклатимо заявява.
Това намекване. - Кои са тези неща?
Знаеш какво имам предвид.
Не обичаш стихове за океана?
Той не пише за океана, Съли. - Разбира се.
Не искам децата да намерят тази книга.
Няма да я намерят. - Благодаря ти.
Но идеята беше чудесна. - Може някой път да опитаме отново.
Може да отвориш сърцето си за тази поезия.
Не мисля.
Никога не знаеш.
Мъжът в историята и неговата жаба, наречена Даниел Уебстър,
разказват как да тренираш най-добрата подскачаща жаба в целия окръг.
Как някой може да научи жабата да скача?
В книгата мъжът натрупва много пари от състезания с подскачащи жаби.
И ние можем. - Не и преди да си хванем жаба.
Виж. Там има още една.
Ще хвана тази.
Виж, хванах я. - И сега какво?
Сега ще ги научим да скачат.
Съжалявам, отче. Не ви видях.
Няма нужда от извинение.
Това, че четеш, е прекрасен пример за другите деца.
Четенето е любимото ми занимание.
Всеки път щом започна нова книга, все едно се пренасям в напълно нов свят.
Запознавам се много интресни хора и се случват най-различни неща.
За какво се разказва тази?
За мъж, който е вечно нещастен.
Затова продава душата си на дявола, който да направи така, че да е винаги задоволен.
На дявола? - Дяволът му опрощава греховете, но мъжът...
Може ли да я видя?
Знаеш ли какво чете Колийн?
Фауст. Прочетох я на нейните години.
Одобряваш ли тази книга? - Дали я одобрявам?
Това е книга за мъж, който продава душата си на дявола.
За нещо повече е. - Точно това иска дяволът, доктор Майк.
Така може да ни влияе и да ни отведе далеч от Господ.
Това е само история. - Думите на Дявола никога не са само история.
Така хората започват да се отклоняват от правия път.
Като четат книги, които не трябва.
Не позволявам да има такива книги в библиотеката.
Извини ме, отче, но не мисля, че те засяга какви книги има в библиотеката.
Като доктор е твоя отговорността да се грижиш за физическото здраве на хората в града,
а като свещеник е мое задължение да следя за тяхното духовно състояние.
Вършиш чудесна работа, отче. Но тук не става въпрос само за твоето добро, а за това на целия град.
Колийн може да прочете каквото пожелае от тази библиотека.
Би ли ми я върнал?
Не вярвам, че децата могат да четат, каквото си пожелаят.
Трябва да има нещо, което не искаш децата ти да прочетат.
Разбира се, че има. Всичко е въпрос на избор.
И кой е правлиният избор, доктор Майк?
Какво е това? - Искам да го публикуваш във вестника.
Обикновено сама пиша статиите си, отче.
Мисля, че ще се съгласиш с всичко, което съм написал.
Има ли нещо, отче? - Да, има нещо.
Вчера заварих Колийн да чете книга за човек, продал душата си на дявола.
Чух и за други книги в библиотеката, които са повече от неподходящи.
Английска писателка е писала за проституцията.
Някакъв руснак е написал за изневерите. Все хора, които не вярват в нищо, дори и в Бог.
Значи библиотеката създава повече проблеми, отколкото помага на хората.
Нали ти харесваше библиотеката? - Преди хората да спрат да купуват моите книги.
Сега идват и очакват да им ги заема безплатно.
Отче, сигурен ли си, че искаш да го публикувам? - Да, напълно.
Ако не кажа нищо, все едно не си върша работата.
Съгласен съм с отчето. Публикувай го.
Джейк, ти дори не можеш да четеш. - Не е нужно да мога, за да знам, че тези книги са проблем.
Ще го поместиш ли в тазседмичното издание?
Имам най-добрата подскачащата жаба в града! - И двамата имаме най-добрите жаби.
Нямате. - Ами ти?
Вкъщи има жаби, които скачат над главата ми.
Искаш ли да се обзаложим? - О, да.
Донеси жабата си в неделя и ще видим.
Някой друг иска ли да се обзаложим?
Носете жабите си и пари. Ще видим коя скача най-добре.
Колийн. - Отче.
Ще взема книгата.
Доктор Майк каза, че мога да я прочета.
Доктор Майк каза, че можеш да я прочетеш в библиотеката,
но сега си на училище и като твой учител ти казвам да ми дадеш книгата.
Нямам власт в библиотеката, но управлявам училището.
И няма да позволя книга, написана за дявола на територията на училището.
Ще си я получиш в края на деня.
Много от тези книги са заплаха за духовното състояние на града ни
и не бива да са позволени в библиотеката.
Аз казвам, че е прав. Такива книги просто не са почтени.
БЕЗ ПРЕВОД БЕЗ ПРЕВОД
Нали за това ще има градско събрание, Джейк.
Аз пък не разбирам защо ни е събрание заради купчина книги.
Защото книгите дават лош акъл на хората.
Каквото и да решим да правим,
знам, че ще ни подкрепиш, нали, Хорас?
Надали доктор Майк ще бъде безкрайно щастлива да разкарате книгите на баща й.
Аз мисля, че изглежда повече от нещастна.
Наистина ли го мислиш?
Микаела, отчето написа тази статия.
И ти я публикува? - Работата ми е да публикувам, това, което одобря.
Това е работата и на книжните издатели. - Не съм съгласна.
Те публикуват всякакви неща. А вестниците - единствено факти.
Те дават глас на истината. - Но това не е истината, а едно мнение.
Мнение, базирано на факти, Микаела.
Онези книги нямат място в библиотеката.
Мястото на книгите е в библиотеката. - Не на всички.
Има книга, наречена Коран, за някаква странна религия.
И друга, "Гражданско неподчинение". Що за гражданско поведение е това?
Чух също, че има и от онези мръсни стихове на Уолт Уитман.
Е, не бих чела стиховете на Уитман, но няма да спра другите да го четат.
Не можем да съдим някого за моралните му възгледи. - Тук става въпрос и за нарушения на закона.
Според кои щатски закони? - Ето тук.
Пише го в тази статия от денвърския вестник.
Въпросът, кога една публикация е неморална, не зависи от това дали е вярна или не,
а дали разпалзва най-долните страсти...
и дали влияе на цялото общество.
Може ли да видя?
Не ни трябват книги като тези на Уитман, които да раждат лоши идеи и да създават проблеми.
Какви проблеми?
Не знаем, но по-добре така, че да не съжаляваме.
Книгите не създават проблемите, Дороти.
Книгите помагат да се разрешат.
Защо има книга за вещерство? - Това е историческа книга за град в Масачузетс.
Не може да ни учат на вещерство!
Библиотеката е чудесна придобивка за града ни, но мисля, че е редно да я затворим за известно време.
Не съм съгласна!
Само докато преценим кои книги да задържим и от кои да се отървем.
Кой ще решава? - Отчето.
Как ще позволите на един човек да решава какво да чете целия град?
Не е просто един човек. Това е свещеникът.
Кое прави изборът му по-правилен от този на другите?
Няма да взема нито едно решение прибързано. Ще осмисля всичко добре.
Тогава би ли позволил медицинските книги на баща ми да останат в библиотеката?
Разбира се. - Тогава, според статията в денвърския вестник,
ще извършиш нещо незаконно, отче.
Тишина!
Има закон, според който дори медицинските книги могат да бъдат разглеждани като неморални.
Въобще не говорим за медицински книги, доктор Майк.
Знаем какви книги имаш в библиотеката.
Щом създава толкова проблеми, чудя се дали изобщо ни е необходима библиотека.
Аз пък мисля, че ни трябва библиотека повече от всякога.
Какво те кара да мислиш така? - Защото в библиотеката отваряш ума си
за нови идеи и различни култури. - Не искаме да знем за вещици и проститутки!
Има и други неща, за които със сигурност не е необходимо да отваряш ума си, доктор Майк.
Да гласуваме. Който е за затваряне на библиотеката, да вдигне ръка.
Съветът реши с 4 гласа, че затваряме библиотеката.
Защо трябва да го правите? - Защото така гласувахме.
Какво правиш? - Докато не решим кои да задържим, конфискувам всичките.
Или ще я върнеш, или ще те накарам.
Гласувахме напълно законно.
Прав е, Съли.
Няма да решим проблема по този начин.
Ще отворим отново библиотеката законно, с всичките книги.
Джейк, почакай.
Какво ще правиш с книгата? - Не те засяга.
Засяга всички ни, защото имената на всички са записани в нея.
Така е, ако библиотеката беше отворена, а сега тя официално е закрита.
Кой е? - Джей. Отваряй.
Добър вечер, Хорас. - Джейк. Отче.
Съжалявам, че те безпокоим, Хорас,
но търсим една книга. - Не можахте ли да изчакате до сутринта?
Не. Казва се "Писмото на Скарлет" и ни трябва веднага.
Не мисля, че е в мен. - У мен е.
Точно така. Тук пише, че си я взела миналата седмица.
И какво от това?
Чухме някои неща за тази книга, Мойра... - Неморална е и трябва да я конфискуваме.
Не е неморална. - За някой като теб може и да не е.
Мери си приказките, Джейк!
Мойра, разказва се за неомъжена майка, нали така?
За жена, която с никого не иска да сподели кой е бащата на детето й, отче.
Ами, просто ни дай книгата.
Не мога да ви я дам.
Мойра, книгата е заплаха за обществото ни.
Как така е заплаха? - Дава на хората разни идеи.
Надали ще искаш някое младо момиче да се поблазни от приказките за неомъжени майки.
Ако се сещаш какво имам предвид. - Не се сещам, Джейк.
Мойра, Джейк е кмет и заедно с отчето винаги са искали най-доброто за нас.
Като се промъкват в къщите посред нощ, за да отнемат книгите на хората ли?
Съветът реши да затворим библиотеката, а все още има книги, които не са събрани.
Затова сме тук.
Харесвам тази книга.
Харесва ми да чета за интресни дами.
Когато отново отворим библиотеката, ще намери много други книги
за интересни и порядъчни жени.
Миличка, мислех, че си преживяла предишния си живот. - Знаеш коя съм, Хорас.
Тогава защо четеш за такива неща?
Така е най-добре, скъпа. - Ще вземем и твоята книга, Хорас.
Аз чета обикновена стара история.
Най-добре е ние да решим дали е обикновена история, особено щом книгата се казва "Вампирът".
Сигурно сте прави.
Само да я намеря.
Не скачат.
Какво пише в книгата? - Както ти казах,
мъжът в книгата държеше муха и казваше "Муха!" и жабите скачаха.
Мухи!
Скачайте де. Ето мухи.
Хайде, скачайте.
Виж ги. Ядат мухите.
Защото не трябва да скачат, за да ги стигнат.
Ако ги храним по-добре, ще имат повече сила да скачат.
Мислиш ли?
Разбира се. Както ние имаме повече сили, след като се нахраним.
Да им дадем мухи и червеи. - По цял буркан всеки ден до неделя.
Трябва да накараме тези жаби да скачат над главата на всеки.
Някой видя ли те, че идваш? - Джейк, няма никой по улиците.
Ще продължим ли оттам, докъдето бяхме стигнали?
Това е една чудесна идея. - Тук съм заради книгата.
О, да. - Аха. Това е причината да съм тук.
Последният път се справи чудесно.
Нека повторим отново.
А.
Б.
В.
Г.
Д.
Ж.
Погледни внимателно.
Това е друга буква.
Губим си времето. - Напротив! Знаеш тази буква.
Това е Е.
Помисли за дума, която започва с Е.
Единство. Еделвайс.
Чувствам се като глупак, защото не знам как се прави нещо, което малко дете умее.
Ще се упражняваш, докато не научиш буквите.
Твърде стар съм за това.
Който е твърде стар да се научи да чете, е твърде стар и да ми прави компания.
Затова най-добре е да си тръгвам.
Добре, продължавам.
Продължи с Ж.
Знам дума, която започва с Ц.
Ето, напредваш! Кажи дума, която започва с Ц.
Целувка.
Как беше? - Изключително добре.
А сега продължавай.
Не е честно. Книгите са мои.
Но сградата е собственост на града.
Ами ако изнесем книгите извън сградата? - Къде?
В една от стаите в клиниката. Помещението ще е малко, но достатъчно.
Същото като в библиотеката. - Но сградата няма да е градска собственост.
Ако някой иска да прочете книга, ще трябва да я заеме лично от мен.
Така правеше баща ми в Бостън.
В моята библиотека всеки ще чете, каквото поиска.
Ще мога ли да чета Уолт Уитман?
Притеснявам се само, когато книгата е около децата.
За децата ли се тревожиш, или за себе си?
Не съм като теб, Съли.
Не мога просто да седя и да чета подобна книга.
Не те карам да я четеш сама.
Моля те да ми позволиш да я споделя с теб.
Не знам дали бих могла.
Никога не съм чела нещо толкова... - Различно?
Да, толкова различно.
Все едно както аз понякога си мисля, какво щеще да е, ако още съм женен за Ана.
Има неща, които все още ме плашат понякога.
Трябва да се отървеш от тях.
Ами ако не мога? - Явно сега не е момента, Микаела.
Животът е все едно четеш книга. Трябва да четеш главите последователно.
Някои глави са по-трудни за прочитане.
Но ще прочетеш всичките. Иначе все едно не си прочела цялата книга.
Разбиват библиотеката!
Ето. - Внимавайте, когато поставяте книгите.
Какво си мислиш, че правиш? - Взимам си книгите.
Съветът реши да затвори библиотеката. - Затваряйте сградата, ние взимаме книгите.
Книгите принадлежат на града. - Ти ги дари, доктор Майк.
Промених си решението и си ги взимам обратно.
Ще отворя собствена библиотека и който иска да прочете нещо, само ще трябва да ме помоли.
Това стигна твърде далеч! - Напълно съгласна съм!
Чух, че се промъквате посреднощ да конфискувате книгите на хората.
Не сме правили такова нещо. - Напротив, отче.
И очаквам да ми върнете всяка една конфискувана книга.
Ти си тази, която крадеш от града!
Имаме да вършим работа.
И ще съм ти признателен, ако ни оставиш да я свършим.
Тези книги създават само проблеми!
Внесете ги отзад. - Не се ли отървеш от книгите, ние ще го направим.
Да вземем тези книги!
Хайде, момчета!
Какво правите? Не може така!
Сега ги полейте с газ.
Не ги изгаряйте!
Кой ви каза да ги горите?
Дръпнете се. - Джейк! Спрете!
Доктор Майк! Съли!
Библиотеката е официално затворена!
Идвате ли, доктор Майк?
Не и тази неделя, отче.
Тази не става за нищо.
Басните на Езоп.
Винаги са ми били любими.
А тази е още по-зле.
Как ще възстановиш изгубените книги?
Никак. - Никога ли?
Един живот трябва, за да събереш толкова книги. - Как може хората да са толкова глупави.
Не бива да говориш така, Колийн. - Това е самата истина.
Глупави са. - Не, просто не са запознати.
Това се нарича невежество.
И ако бъдем мили един с друг, с отворени сърца
и винаги прощаващи, както Бог, и Христа ще ви прости.
Все пак решихте да се присъедините, доктор Майк.
Да. - Радвам се, че е така.
И ви нося нещо. - Мисля, че достатъчно се разправяхме с тези книги.
Абсолютно си прав, отче, но донесох книгата, защото заедно ще решим какво да я правим.
Радвам се, че си променила мнението си. - И как бих могла.
Що се отнася за книга за един баща, който жертва собствената си дъщеря.
За мъж, който е женен за повече от една жена.
За книга, в която има пасаж, описващ как Господ приема леглото от самия Дявол.
Права си, доктор Майк, не бихме могли да приемем такава книга.
И ако ми я предадеш, ще помогнеш да излекуваме духа на града ни.
Благодаря ти за силната вяра. - Няма за какво, отче.
Е, коя е де?
Светата Библия.
Не ще да помръдне! - Ето, мухи! Скачайте.
Изгубихме всичко, Браян.
За какво беше цялата врява? - Организирахме състезание по жабешко скачане.
Звучи ми забавно. - Не и след като изгубихме всичките си пари.
Залагали сте на жабите?
Мислехме, че ще изкараме много пари. Така пишеше в книгата.
Звучеше като страхотна идея.
На мен ми звучи като добър урок.
Научили сте нещо за последствията от собствените си решения.
И какво точно сме научили?
Опитахте нещо, прочетено в книга, което не се получи.
Така че следващия път, когато прочетете бърз начин за забогатяване,
може да се замислите внимателно и да прецените, че това не е подходящо за вас.
Тоест не трябва да го правим само защото сме го прочели? - Именно.
Това е смисълът на четенето -
да научиш различни неща и да прецениш в кои от тях да повярваш.
Залагането не е хубаво.
Може да ви стане по-добре, ако хапнете.
Не, не съм гладен. - Нито пък аз.
Е, ако си промените решението...
Ще ти кажа още нещо, което научихме.
Никога не прехранвай жаба с червеи и мухи, ако искаш да може да скача.
Отче?
Какво правите?
Ще трябва да ги изсушим, ако искаме утре отново да отворим библиотеката.
С всички книги ли?
С всичките.
Малко помощ няма да ви е излишна.
Определено.
Понякога
помага, ако опиташ на глас.
С
Т
Възпявам електрическото тяло.
Армиите на тези, които обичам, ме обгръщат, а аз обгръщам тях.
Няма да ми позволят да си отида, докато не тръгна с тях, докато не им отговоря,
докато не ги изцеря и не ги заредя с душевната си сила.
ПРЕВОД и СУБТИТРИ Pupolino Lost in Translation Team subs.unacs.bg