Латинският ти много се подобрява.
Хей. -Съжалявам.
Какво правиш?
Опитвам се да разбера как функционира катапулта.
Ще имаме състезание в училище. За деня на римляните.
Ден на Римляните? -Учим за римляните.
Ще прекараме целия ден като римляните. Ще държим речи на латински.
И дори ще облечем тоги. -И ще строим катапулти.
Мога да построя катапулт. Трябва да прочета за това.
Има книга в библиотеката за Римската империя.
Може да има рисунки на катапулти. -И на колесници.
Ще питаш ли Съли? -Брайън...
Какво да ме пита?
Има състезание с колесница за бащи и дъщери. Бащата тегли колесницата,
а дъщерята управлява. -Звучи ми забавно.
И след като баща ми го няма... -С удоволствие.
Съли и без това ни е като баща.
С д-р Майк разговаряхме по този въпрос.
След като се оженим, искаме да знаем дали искате да задействаме въпроса и да ви
осиновим, за да бъде законно, за да бъдем ваши родители в очите на всички.
Това е чудесно. -Можете ли да го направите?
Ще трябва да проверим, но съм убедена, че има начин.
Аз вече съм голям, но мисля, че идеята е добра.
Тук пише, че ако детето е изоставено, но родителят е жив,
трябва да вземете неговото или нейното съгласие.
Но ние дори не знаем къде е.
Сан Франциско. -Не може да сме сигурни.
Изобщо не ни е изпращал писма. -Минаха повече от 2 години,
кой знае къде е сега. -Трябва да докажете, че сте положили
усилия да го намерите. -Ще пуснем обява в Сан Франциско Кроникъл.
Трябва да пуснете съобщения поне на две места.
Тогава ще пуснем и в Денвър. -Колко време трябва да изчакаме?
След като пуснете съобщенията във вестника, родителите имат три месеца да отговорят,
ако не го направят, получавате децата. -Идеално.
Точно навреме за сватбата ни.
Ами ако татко откаже? -Той не се интересува от нас.
Има вероятност дори да не види съобщението. -Ами ако го види?
Убедена съм, че ще ни даде съгласието си. Знае, че сега сме семейство,
но просто искаме да го узаконим.
Ще стане.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ДЖЕСИКА БОУМАН
ШОН ТУВИ
Хайде пак да играем на география. -Чудесна идея.
Съли, ти си първи. -Добре.
Мисисипи.
Англия. -Не, Брайън. Англия започва с "А".
Виж това, Матю.
Трябва ти нещо с "И". -Италия.
Аз ще кажа Африка.
Страхотна карета.
На кого ли е?
Ти си на ред, Матю. -Не е на някой местен.
Хайде, Матю. Места, които започват с "А". -Мисля.
Виж, мамо. -Внимателно, Брайън.
Здравей, Колийн.
О, боже мой!
Каква гледка само. Гледка, която отдавна чаках да видя.
Ела тук, сине.
Деца...д-р Куин, г-н Съли, искам да ви представя съпругата си - Лилиан.
Вашата мащеха. -Мащеха?!
Приятно ми да се запознаем. Итън ми е разказвал толкова много за вас,
но не ми е казал, че Колийн е толкова красива и че Матю не е вече дете, а млад мъж.
Така е, сине.
Брайън, колко си порастнал. Време е да си имаш свой кон.
Знаеш ли какво? Ще ти купя и ще те науча да яздиш.
Вече си имам кон.
Тафи.
Г-н Купър, предполагам, че сте видял... -Да, с Лилиан бяхме в Сейнт Луис
по работа, когато видяхме съобщението в Денвърския вестник и решихме да ви посетим.
Защо никога не ни писа? -Да, татко?
Изпратих ви подаръци миналата Коледа. -Какви подаръци?
Изпратих ти шахматна дъска, на Колийн- копринен шал, а на Матю...
Не сме получили нищо.
Сигурно Дилижансът е закъснял. -Дилижансът не е закъснявал за Коледа.
Сигурно нещо друго се е случило. Чудех се защо не сте ми отговорили.
Ще тръгвам. Ще се видим по-късно. -Наистина ще се видим, сине.
С Лилиан ще останем няколко седмици. -Защо?
За да се видим, разбира се.
Нали може, татко? -Какво, сине?
Мама и Съли да ни осиновят.
Мисля, че трябва да обсъдим въпроса. -Ще имаме много възможности да ви посещаваме.
Г-н Брей каза, че има едно имение, което се дава под наем,
така че ще останем известно време.
Ще ви заведа там.
Малко е селско за Лилиан. Свикнала е с чисто, бяло ленено бельо, но ще свикне.
Малко западно приключение. -Какво търсиш тук, Итън?
Сега имам различен живот, Съли. Лилиан ме вдъхнови да променя живота си.
Нима? -Между другото, само информативно...
какво точно казахте на децата за моето заминаване?
Бяха много разстроени.. след като прочетоха писмото ти.
Моето писмо?
Пишеше им, че съжаляваш, че нямаш възможност да ги вземеш в Сан Франциско.
Но че си сигурен, че са в добри ръце.
Наистина е така, Итън. -Виждам това.
И съм ви много благодарен, че така добре се грижите за тях.
Чудесно е, че отново си сред нас, Итън. И благодаря за щедрото дарение.
Няма защо. -Баща ми винаги е казвал,
че най-смислената инвестиция е в духовния живот на обществото.
Изглежда е мъдър човек. -Мъдър и заможен.
Приятен ден, отче.
Може ли да разгледам каретата, мамо?
Добре. -Благодаря.
Какви коне само.
Откъде е тази карета? -Специална изработка.
Сигурно е ужасно скъпа. -Така е.
Това е сватбен подарък от баща ми.
Колийн, Брайън, хайде да се разходим.
Трябва да се прибирам. -Брайън, хайде заедно да караме.
Ще обядваме.
Обичаш ли пълнени яйца? -Да.
Защото съм приготвила чудесна кошница. Може да отидем на пикник.
Не искаме да объркваме плановете на д-р Куин.
Нямаме специални планове. Зависи от децата.
Ако искат.. -Разбира се, че искат. Хайде, Колийн.
Не може да ги пускате с него. -Но той им е баща. Ваш баща.
Нямам му доверие. -Знам какво чувстваш, Матю.
Важно е да подпише документите за осиновяването.
Най-добре да не си създаваме проблеми.
Чао, мамо. -Колко ще се забавите?
Ще се върнем преди мръкване.
Приятно прекарване.
Майра...
Гладна е, Майра.
Нахраних я само преди час.
Не иска да заспи. -Провери й пелената.
Суха е.
Гладна е, сигурен съм. -Ела тук, миличка.
Искаш мляко ли?
Не е гладна, Хорас. -Тогава защо се сърди?
Не знам. -Чакай, имам идея.
Това ще я накара да се засмее. Дороти го донесе от магазина.
Много мило от нейна страна. Добре, хайде.
Виж, виж.
Мисля, че не трябва все още да се тревожим. -Трябваше да са се върнали преди часове.
Не трябваше да ги пускате с тях. -Може да имат проблем с каретата.
Може да са прострадали. -Да тръгваме.
Чуйте.
Те са.
Къде бяхте? -Ходихме до Маниту.
Така добре си прекарвахме, че решихме и да вечеряме.
Вечеряхме в ресторант, мамо. Имаха щанд за сладолед.
Може да ядеш колкото си искаш. -Имаше цигулари и певци.
Татко ми купи копринена рокля. -Но ние се разтревожихме.
Съжалявам, не искахме да ви тревожим. -Честно казано, не мислехме, че ще сте против.
Нямаше да сме против, ако знаехме.
Изплашихме се. -От какво?
Със сигурност сте знаели, че са в сигурни ръце.
Късно е. Да се прибираме.
Благодаря ти, татко. Благодаря, г-це Лилиан. Прекарахме чудесно.
Винаги съм знаел, че ще се върнеш. -Лека нощ, сине.
Съли?
Ако ни осиновите, ти ще си ми баща, нали? -Да.
Сигурен ли си, че искаш да те осиновим? -Разбира се.
Ами Колийн? -Тя също.
Не искаме да ви напуснем. Никога. -Тогава няма да се наложи да го правите.
Ами другият ми баща? -Той пак ще бъде твой баща.
Добро утро, сине. Г-н Съли.
Здравей, татко, г-це Лилиан. -Какво строиш?
Катапулт. За деня на римляните.
Мисля, че оръдието трябва да е по-дълго. Ще ти е нужна по-голяма дължина,
ако искаш този камък да полети. -Аз имам различен план.
Ще използвам пружина, ще натисна надолу, и когато отпусна ще се изстреля.
По-добре използвай стандартния начин. -Брайън иска да опита по този начин.
Хубаво.
Г-н и г-жо Купър, искате ли чай или кафе? -Благодаря, но вече закусихме.
Дойдохме да поговорим за осиновяването.
Обсъдихме го с децата и изглежда те са щастливи тук.
С жена ми не виждаме причина да не останат.
Това значи ли, че ще подпишеш документите?
Да.
Ще ги донеса.
Благодаря ви, г-н Купър.
Видя ли, че се е променил. -Оценяваме това.
Знам, че решението не е било лесно. -Пак ще си ми баща, нали?
Разбира се, че ще бъда. -Бихме искали да ни идвате на гости.
С позволението на д-р Майк. -Дори настоявам, ако ги искате.
Вие също винаги сте добре дошли.
Ето.
Благодаря, Итън.
Това е за доброто на всички. -Сега имам двама бащи. Късметлия съм.
Мисля, че си прав.
Саманта се развива отлично. -Но плаче по цяла нощ. Почти не спи.
Може би не получава достатъчно мляко. -Не знам колко пие.
Може би нямам досатъчно.
Получава колкото й е необходимо, щом наддава на тегло.
Снощи изобщо не спах. Трябваше да я разхождам из телеграфния офис,
очите й се затварят, но след малко пак започва да плаче.
Всички бебета трябва да плачат, за да се развиват белите им дробове.
Но всички бебета са различни. Някои спят много малко,
а други спят през цялото време. Родителите им идват притеснени,
че бебета им са много летаргични, и непрекъснато спят.
Как да си вземем от тези бебета?
Не говори така, Хорас. Може да те чуе. -Тя не разбира.
Откъде знаеш?
Мисля, че бебето ви е будно и интелигентно. Просто това е ново за вас.
Младите родители често са нервни. Защо не се успокоите?
Тя е здрава, в норма, всичко ще е наред.
Какъв тип земя търсиш?
Парцел близо до железницата.
Не планираш да живееш там, нали? -Не, това е инвестиция.
Когато железницата дойде, тази земя ще поскъпне много.
Може да направя удар тук.
Ако имаш средствата.
Щом с Лилиан имаме деца ще се сдобием с огромно богатство.
Как така?
Лилиан е единствено дете. Майка й починала млада.
Бащата на Лилиан е оставил цялото си имущество в попечителен фонд за децата на Лилиан.
Ние сме изпълнителите. -Искаш да кажеш, че ще управлявате парите?
Докато децата порастнат.
Е, ако имахте толкова средства за инвестиция, в каква земя ще ги вложите?
Нищо в околността.
Ще купя, където няма хора. Земя, през която да не минава железницата.
Това не е разумно, г-н Съли. И е лоша инвестиция.
Значи подписа документите? -Чувствам такова облекчение.
Здравейте, г-жо Купър. Как сте днес? -Много добре, благодаря.
Хареса ли ви в Маниту? -Беше ми приятно с децата.
Те са чудесни младежи. Чудесно сте се справили с отглеждането им.
Благодаря.
Надявам се и аз да се справя така добре, когато с Итън имаме свои.
Най-добре да се връщам на работа. Довиждане, г-жо Купър.
Планирате ли скоро деца? -О, да. Винаги съм искала стая пълна с деца.
Майка ми почина, когато бях малка, така че никога не съм имала истинско семейство.
А и искам да дам шанс на Итън, той така иска деца.
Така ли?
Не може да си прости, че е изоставил Шарлот и децата.
Той се разрида, когато му показах съобщението във вестника.
Вие ли видяхте съобщението? -Да. Дори не знаех, че има деца.
Каза, че го е скрил от мен, защото се боял, че няма да го обичам,
ако знам, че е имал семейство. Но му казах, че не е така.
И настоях да дойдем да види децата си. И сега, когато го направихме,
ми каза, че още повече иска да имаме свои. -Разбирам.
Но...
Мислех си...че сте лекар и сте и жена.. -Да?
С Итън сме женени повече от година, но още не сме благословени.
Чудех се, дали има начин да...нали знаете, нещо което може да помогне?
Ходила ли сте на лекар? -Да.
Той прегледа ли ви? -Не. Каза ни да бъдем търпеливи.
Ще трябва да ви прегледам.
Никога не съм го правила. -Няма да е болезнено.
Защо не дойдете в клиниката с мен? -Сега ли?
Така ще мога да отговоря на въпросите ви.
Добре.
Почти приключихме.
Ще натисна леко тук.
Така боли ли? -Не.
Лилиан, относно менструалния ти цикъл.. -О, никога не съм имала.
Казахте ли това на лекаря си? -Не.
Леля ми казваше, че това е така, защото съм деликатна.
Затова ли нямам деца?
Нека ти помогна да станеш.
Лилиан, причината поради която не си забременяла, е това, че имаш рядко заболяване.
Нарича се "uterus neogenesis".
Нямаш матка.
Моля?!
Матката е мястото, където бебето се развива.
Ти си се родила без нея.
Затова нямаш менструален цикъл.
Какво значи това?
Означава, че няма да можеш да родиш деца.
Никога ли?
Знам, че е шокиращо.
Не можеш ли да направиш нещо? Операция?
Боя се, че не.
Искаш да кажеш, че съм деформирана? -Не, принципно ти си абсолютно здрава.
В отлично здраве си.
Никога няма да имам деца. -Съжалявам.
О, мили боже!
Г-н Купър? -Може ли да поговорим?
Разбира се.
Как е Лилиан? -Не можа да спи през нощта.
Да има деца беше най-важното нещо на света.
Знам. Боли ме, че трябваше да й го съобщя. Мога да й дам нещо да поспи.
Направила сте каквото е нужно.Но и мен ме боли, че трябва да направя това.
Какво? -Промених си мнението за осиновяването.
Какво?! -Не мога да ви го позволя.
Защо? Заради Лилиан ли? -Тя е много разочарована,
но не това е причината. Бях забравил каква радост са децата. И изглежда
това са единствените деца, които ще имам.
Ще ги взема с мен в Сан Франциско следващия петък.
Не искам да живея с тях!
Не искам да съм далеч от теб и Съли. -Аз също.
Няма да се наложи. -Но той подписа документите.
Как може да се отметне сега? -Мисля, че не може.
Ами приятелите ми? Училището? Матю? -Не може да ни отдели от брат ни, нали?
Няма да го направи. -Кълна се, че няма.
Хайде да не се тревожим. Баща ви каза това прибързано, защото получи лоши новини.
След няколко дни, когато обмисли нещата, ще си промени решението.
Хайде, приготвяйте се за лягане.
И няма да се наложи да заминем? -Няма. Обещавам ви.
Ще ми се да не се бяхме захващали с това осиновяване. Итън нямаше да е тук.
Не разбирам защо го прави. -Пари.
Какво искаш да кажеш?
Децата му трябват, за да получи наследството на жена си.
Откъде знаеш? -Той ми каза, когато оглеждахме парцели.
Каза, че богатството на баща й е в попечителски фонд за децата й.
Ако нямат деца, няма и пари.
Итън не може да е такъв мерзавец, да ги взима заради това.
Баща ми е най-добрия бегач. -На бас, че не може да победи Съли.
Може.
Какво става, Колийн? -Подготвяме се за деня на римляните.
Ще носи тоги и ще се състезаваме с колесници.
Прекрасно.
Имахме възтановка по латински. Тогата те кара да се чувстваш величествен и изящен.
Представям си колко си красива в тога.
Дойдохме да те вземем на пазар, Колийн.
Трябва да довърша тук. -Искаме да ти купим някои неща за пътуването.
Не искам да дойда.
Добре. Може да отидем друг ден.
Имам предвид, че не искам да живея с теб.
Колийн...знам, че ще ти трябва време да свикнеш.
Как така си промени мнението?Първо ни напусна, после се върна, за да ни
изоставиш отново. Просто изчезна, без дори да се сбогуваш.
Написах ви писмо. -Какво ще стане в Сан Франциско?
Пак ли ще ни изоставиш? -Колийн, направих някои грешки,
за които съжалявам. Знам, че е късно, но сега съм тук.
Само ми дай шанс. -Не. Вече съм порастнала.
Добре ми е без теб. Не може да се върнеш все едно нищо не се е случило.
Вече не се нуждая от теб.
Винаги ще се нуждаеш от баща си, Колийн. -Баща ли?! Съли е мой баща.
Колийн!
Какво има, Колийн?
Нещо в училище ли? С приятелите ти?
Моля те, кажи ни, за да ти помогнем.
Какво искаш? -Искам да говоря с Колийн.
Не искам да го виждам!
Пази се. -Махай се!
Матю! Престанете. Г-н Купър, моля ви.
Искам да говоря с Колийн. Исках да я взема от училище.
Иска да замина с него и Лилиан. Не искам! Ти каза, че няма да се наложи.
Г-н Купър, може ли да поговорим?
Качвайте се в каруцата. Матю, вървете вкъщи. Ще дойда по-късно. Хайде.
Хайде, Колийн.
Може ли да го обсъдим? -Няма какво да обсъждаме.
Мисля, че има.
Колийн е много разстроена. Както и Брайън. -Ще го преодолеят.
Бих искала да помислите какво преживяват.
Нямаше ви доста време и ние създадохме дом заедно. Ако ги отведете, съсипвате
единственото семейство, което са имали, след като почина майка им.
Ами дома, който са имали преди?
Вие сте били с тях две години, а аз десет. Аз съм им баща, а вие не сте им майка.
Но те ме наричат тяхна майка.
И ще го направят и с Лилиан, както с вас за две кратки години.
Какво искате? -Вече ви казах.
Имам предвид каква ви е цената?
Ще продам клиниката, ще ви дам всичко в брой.
Ако не е достатъчно, ще поискам от майка ми още.
Просто вземете парите и ни оставете на мира!
Не ви искам парите! Бащата на Лилиан притежава половината Орегон.
Не може да ми дадете и частица от това, което той печели всеки ден.
Но няма да получите парите, ако не вземете децата.
Така е, нали?
Знаете ли колко отвратително е това?
Отвратително ли? Вие току-що ми предложихте пари. Опитахте се да ги купите.
Но аз го правя за тяхно добро. -Аз също. Децата ще бъдат богати.
В какъв смисъл? Ще имат вещи, но не и любов.
Кой казва, че не ги обичам? -Аз! И няма да ги вземете.
Нямате избор.
Имам закона, г-н Купър.
Съдът ще заседава. Всички да станат в чест на Марвин Дейвидсън,
районен съдия за територията на Колорадо.
Без разговори, без пушене и без псувни в съда. Може да седнете.
Относно Купър срещу Куин, разбрах, че и двете страни ще се представляват сами.
Вярно ли е?
Ваша чест, г-н Купър подписа законно споразумение, с което позволи на мен и
Байрън Съли да осиновим двете деца. Това е обвързващ договор и той няма
право да го нарушава. Аз предлагам заседанието да се закрие.
Ваша чест, тази жена ме накара да се откажа от собствените си деца.
Които изоставихте два пъти. -Аз с неохота се съгласих.
Мисля, че имам право да размисля. -Не беше с нежелание.
Мотивът ви се отхвърля.
Г-н Купър, може да говорите пръв. -Благодаря ви.
Ваша чест, въпросът е лесен. Кой е законния баща на децата?
И това не може да се промени като се подпишеш на лист хартия.
Благодарен съм на д-р Куин, че се грижи за децата ми, докато аз нямах възможност.
Но сега имам възможност да им осигуря дом. Прекрасен дом, с чудесна съпруга,
която искрено желае да им се посвети през цялото време. И ще им осигурим
най-доброто образование, което има в страната.
Така, че какво право има д-р Куин да ми казва, че не мога да взема децата си?
Настоявам съдът да постанови, че мястото им е при мен.
Тишина!
Г-н Брей, вярно ли е, че синът ми Брайън Купър е скочил от дърво и едва не умрял,
докато д-р Куин и г-н Съли се грижели за него?
Всички момчета правят глупости. Не можеш да ги спреш да се катерят.
Да, но защо е скочил? -Не знам.
Май Съли му разказал някаква история, за шайен, който може да лети.
Значи Съли го е подтикнал? -Не съм казал това.
Но Съли му е пълнил главата с тези индиански щуротии?
Не е така.
Не казахте ли, че Съли му е разказал историята?
Ако ви разкажа история за летящо килимче, няма да се опитате да литнете с някое, нали?
Защо Съли не го е спрял да не скочи от дървото?
Не го е гледал...
Благодаря ви, г-н Брей.
Г-це Дженингс, написахте ли във вестника си, че д-р Куин е сгодена за отец Джонсън?
Да, но това беше недоразумение.
А след няколко месеца сте написала, че е сгодена за г-н Съли?
А не е ли била сгодена по същото време за д-р Дейвид Луис от Бостън?
Тя мислеше, че е мъртъв. -Така ли беше?
Не. -Значи е била сгодена за двама мъже?
За известно време. -Значи е била сгодена за трима за една година?
И какво ни говори това за морала й? -Вие извъртате нещата!
Микаела има най-високия морал от всички! -Нима?
Г-н Съли някога прекарвал ли е нощта в дома й?
Изопачава нещата в нещо, което не е така! -Просто отговорете на въпроса.
Г-н Съли някога прекарвал ли е нощта в дома й, без да имат брак?
Ако има проблем или спешен случай, остава в къщата, но не с нея.
Да или не?
Да.
Благодаря ви.
Отец Джонсън, д-р Куин опитвала ли е да осинови деца преди?
Имаше едно бебе със смесена кръв, на което не можахме да намерим дом.
Д-р Куин предложи да вземе детето. Но баща му се върна и го взе.
Има ли други, които е искала да осинови? -Имаше едни сираци, които минаваха
оттук и с нея обсъждахме въпроса да осиновим сираците.
Колко бяха те? -Осем.
Значи тя се е опитала да осинови 9 деца, а сега иска и моите?
Кога ще свърши това?
Ще осинови всеки странник, който мине през града.
Изглежда има някаква мания да осиновява деца.
Като старица, която живее в зловещата къщичка.
Това не е справедливо! -Благодаря ви, отче.
Тя е добра майка.
Грижи се за нас, възпитава ни, учи ни, би направила всичко за нас.
Но при вас ли е, когато се нуждаете от нея?
Разбира се.
Вкъщи ли е, когато Колийн и Брайън се връщат от училище?
Не, но... -Готви ли вечерята?
Колийн готви, но на нея й харесва.
Остави ли ви сами за седмица, когато имаше епидемия в съседния град?
Съли се грижи за нас.
А кой се грижи за вас, когато те двамата отидоха за проби от водата край мината?
Грейс се отби.
А когато се кандидатира за кмет, каза ли й, че това е прекалено?
Не. -Искаше ли тя да се кандидатира?
В началото бях против, но.. -Каза ли й, че пренебрегва децата?
Това не е истина! -Прекарваше ли повече време в кампанията
и работейки в клиниката, отколкото с вас?
Трябва да отговорите на въпроса.
Да.
Благодаря, сине.
Подцених Итън.
Как е разбрал всичко това? -Мотаейки се в кръчмата.
Задавал е въпроси, говорил е с хората.
Имам чувството, че мен съдят. -Трябва да обърнем нещата срещу него.
Трябва да кажем как избяга с църковните пари.
Съли, разбрахме се да го пазим в тайна заради децата.
Трябва да кажем и за наследството. -Искаш децата да разберат,
че баща им е престъпник? И че ги иска заради пари и не ги обича?
Ще трябва да живеят с тази мисъл до края на живота си.
По-добре така, отколкото да ги пуснем с него.
Няма. -Не чу ли вътре всичко това?
Трябва да използваме всичко, което имаме.
Не можем да докажем нищо.
Ще бъде нашата дума срещу неговата.
Ако разкажем за църковните пари, трябва да кажем и за писмото,
което написахме от негово име. Как сме излъгали децата и всички останали.
Ако това се разкрие, никой няма вече да вярва и на една наша дума.
Ще трябва да поемем този риск.
Няма да се наложи.
Аз все още не съм се изказала.
Знам, че мога да бъда убедителна.
Ще победим.
Д-р Куин, може да изложите случая.
Г-н Купър, изоставихте ли жена си във ферма с три малки деца?
Аз тръгнах да търся възможности.
Следвах традицията, че бащата трябва да покаже пътя.Без значение колко
време ще отнеме. Така се е цивилизовал запада.
А цивилизовано ли беше да вземете спестените пари на жена си?
Всичките й спестявания, оставяйки децата без нищо?
Оставих й фермата. -Която тя изгубила.
Изпратихте ли й пари?
Не.
Някога писахте ли на нея и децата? -Не.
Нито веднъж?
Върнах се веднага щом можах. -И кога беше това?
След 5 години. -Разбирам.
И каква беше причината за връщането ви? -Разбрах, че Шарлот е починала.
И исках да взема децата в Сан Франциско.
Направихте ли го?
Не.
Значи ги изоставяте два пъти? -Бизнесът ми имаше проблеми.
Един от корабите ми беше потънал в Океана, Ваша чест.
Не е имало кораб, г-н Купър. -Какво целите, д-р Куин?
Защо заминахте без да се сбогувате? -Казах ви,бизнесът ми имаше проблеми.
Това не беше причината да отпътувате посред нощ.
Имате ли доказателства, д-р Куин?
Имате ли конкретно доказателство, че съм извършил нещо нередно?
Което ме прави неподходящ баща за собствените ми деца?
Имате ли конкретно доказателство?
Д-р Куин?
Не.
Аз имам доказателство! Съли е най-добрия баща, който някога сме имали.
Седнете г-це, нарушавате реда. -Но аз искам да се изкажа.
Не е позволено на децата да свидетелстват.
Трябва да ни изслушате.
Искаме да останем с мама и Съли.
Ако не замълчите ще ви изведем насила. -Но ние ги обичаме.
Те са истинските ни родители сега. -Г-н Сликър, изведете тези деца оттук.
Дадох ви заповед! Или ще ви обвиня във възпрепятстване на съда.
Не можете да ни насилвате да отидем с тях. -Моля ви! Някой да ни чуе!
Ваша чест, всички имаме силни емоции и собствено мнение по въпроса.
Но нека се средоточим върху най-важния въпрос-
Кое ще бъде най-добро за децата- Колийн и Брайън Купър?
Да останат с хората, които те наричат тяхно семейство, с по-голямият им брат,
градът, от който и те са част, приятелите им от всички възрасти, които ги обичат,
или да ги изпратим в град, който не са виждали, с човек, който им е показал
отново и отново, и отново, че няма да бъде край тях, когато се нуждаят от него?
Къде бяхте вие, г-н Купър, когато жена ви умираше и със сетния си дъх питаше
"Кой ще се грижи за децата ми?".
Къде бяхте вие, когато Брайън падна от една скала и никой не можеше да го
открие, но Съли го направи.
Къде бяхте вие, когато Колийн едва не изгуби ръцете си от измръзване?
Съли я доведе у дома навреме.
Къде бяхте вие, когато Матю беше затрупан в мината, а Съли си рискува живота
за да го намери?
Къде бяхте вие и в радостните моменти?
За пролетния концерт, състезанието по пай, моменти, когато децата мечтаят родителите
им да ги видят как блестят? Вие не бяхте тук, г-н Купър.
Но ние бяхме, защото сега ние сме тяхното семейство.
Семейството не е само кръвна връзка, а часовете, дните, седмиците, които прекарваме
заедно като сплотено семейство.
Преди да имам тези деца си мислех, че да съм лекар е най-важното нещо.
Но те ми показаха, че има едно нещо, което е по-важно от всичко останало.
И това е семейството ти.
Когато Шарлот Купър умираше, тя не повика Итън, а помоли мен да се грижа за тях.
И ви моля да уважите желанието й. Да направите същия избор днес.
Изборът, който Шарлот смяташе, че ще е най-добър за децата й.
Избор, който ще й позволи да почива в мир.
Благодаря ви.
Мамо, Съли! -Как мина, мамо?
Справи се чудесно. Гордея се с теб.
Мислиш ли, че ще си дойдат у дома? -Надавям се, че съдята ще го стори.
Ще вземе правилното решение, убедена съм.
Тишина! Тишина сега!
Обмислих въпроса много внимателно.
Д-р Куин, вие и г-н Съли, сте направили изключително много за тези деца.
И е ясно, че те са привързани към вас.
Г-н Купър, смятам, че сте пренебрегнал децата си и сте им причинил страдания.
Неколкократно.
И въпреки това, вие сте им баща. И не е работа на съда да определя
кой е добър баща или кой заслужава да е баща на някое дете.
Това зависи от Всевишния.
Затова децата ще живеят с г-н Купър и ще бъдат единствено под негово попечителство.
Не! -Тишина! Запазете тишина в съда!
Не се тревожете - ще се видим утре. Ще бъде за кратко, обещавам ви.
Защо не може да останем тук? -Само съдията каза, че трябва да отидем.
Той е представител на закона. Но ще обжалваме. Вече телеграфирах
на адвоката на баща ми. Той е един от най-добрите в Бостън. Учил е в Харвард.
Той ще дойде и ще анулира постановлението. -Колко време ще отнеме това?
Няма значение колко време ще отнеме. Няма да се откажем.
Вие също не бива да се предавате. Нали?
Щом сме го решили, може да постигнем всичко. Повярвайте ми.
Кой ще ми чете истории? -Баща ти.
Никога не го е правил. -Тогава Лилиан ще го прави.
Боже.
Колийн си е забравила учебника по история. Утре има тест.
Влакчето на Брайън...неговото влакче...
Не можете ли да накарате това бебе да млъкне?
Плашиш я. -Какво да направя?
Трябва да я вдигнеш ето така, за да види всички.
И след това я люшкаш.
Видяхте ли? Бебетата обичат така. Успокоява ги.
Опитахте ли с биберон? -Изплюва го.
Дайте й бисквитка. -Много е малка.
Може би не пие достатъчно мляко. В магазина имам нещо ново - Нутрилак.
Вземаш от него и три дни нямаш проблем. -Д-р Майк каза, че имам достатъчно мляко.
Знам какво му е на детето. Плаче, защото не може да мръдне.
Вижте, прилича на мумия. -Ханк, бебетата трябва да са с повой,
за да са прави ръцете и краката им. -Всяко дете, което познавам е било с повой.
Майка ми го е правила и нейната майка също. Твоята майка не го ли е правила, Грейс?
Да, но в този случай съм съгласна с Ханк. -Ханк нищо не знае за бебета.
Изглежда бебетата са много по-доволни, когато могат да си движат ръцете и краката.
Не, не не. Стават превъзбудени и нервни.
Хорас, хайде да развържем бебето. Ще опитам всичко.
Мамо!
Липсваше ми, мамо. -Ти също ни липсваше.
Как сте? -Горе долу.
Донесох ти тогата, но... -Лилиан го направи от една стара рокля.
Стана ми точно. -Красива е.
Аз използвах стари чаршафи.
Тя направи ли и за Брайън? -Предпочитам да облека твоята.
Не, тази е много по-хубава. Наистина.
Е... -Всичко е наред.
Някое друго момиче може да я използва.
Успех в състезанието.
Ще дойдеш, нали? -Не бих го пропуснала.
Колийн!
Има лек обрив.
Намажи я с това.
Гледай да е суха и сменяй пелените й, колкото се може по-често.
Кога ще заздравее? -След няколко дни. Може да е малко сърдита.
Не знам дали мога да издържа още. -Майра, справяш се добре.
Исках бебе, но не знаех, че ще е така. -Няма винаги да е така.
Само я храня и разхождам, и храня и разхождам...
Още е много малка. -Понякога изобщо не излизам от стаята,
къмет е ако хапна нещо, а цяло чудо ако спя.
Късметлийка си.
Късметлийка ли?!
Имаш красиво момиченце и никой не може да ти я отнеме.
Винаги ще бъдеш нейна майка.
Ще можеш да я гледаш как расте, как става жена, омъжва се и има свои деца.
Трябва да си благодарна.
Съжалявам...
Изпуснах си нервите, не съм си доспала. Не исках да кажа тези неща.
Наистина не ги мисля. -Знам, че е така.
И аз съжалявам.
Знам, че ти е трудно, но ще премине.
След няколко месеца бебето ще спи през нощта, гарантирам ти.
Какво пише?
Че имаме слаб казус.
Кога ще дойде? -Няма да дойде.
Моля? -Съветва ни да не обжалваме.
Боях се, че така ще стане.
Вече е на години. Сигурно е изгубил вдъхновението си.
Изглежда, в очите на закона, няма на какво да се обосновем.
Какво искаш да кажеш? Не искаш ли да се върнат при нас?
Защо ме питаш? Разбира се, че искам.
Просто искам да се убедя, че всичко сме обмислили.
Децата ще са на кръстопът, ще отнеме години и пак може да не успеем.
Може би само им даваме напразни надежди. -Няма такова нещо.
Винаги има надежда. -Каквото и да направим, той им е баща.
Съдът защитава бащата. Итън ще спечели.
Не сме сигурни. -Напротив.
Не се знае докато не чуем съдията. Не и докато не отидем до най-висшата
инстанция. Не ме интересува колко време ще отнеме или колко ще струва.
Ще похарча всяка стотинка, която имам. Дори да има и най-малката възможност,
трябва да опитаме.
Нали?
Да.
Ще му кажа да подготви обжалването.
Трябва да знаете някои неща за Итън Купър.
Той е крадец и измамник. -Нима?
Преди две години дойде в града и ми продаде кон.
Спомням си. Тогва се страхуваше от коне. -И след това го открадна от мен.
Твърдите, че той е конекрадец? -По-лошо. В деня на Основателите
събрахме пари да построим училище. Итън се промъкна в църквата и открадна парите.
600 долара. Със Съли го хванахме. Затова изчезна така внезапно.
Защо никой друг не знае за това? -Хубав въпрос.
Върнахме парите обратно преди някой да забележи.
Не искахме децата да видят баща си в затвора. Решихме, че е по-добре да изчезне.
Но после се върна. -Ваша чест, не може да се поверят
децата на този човек. -Защо не казахте тези неща на процеса?
Искахме да пощадим Колий и Брайън. -Но сгрешихме. Ще обжалваме.
Трябва да наредите на Итън да не напуска града докато не се произнесе съда
по обжалването. -Не мога да го направя.
За да защитите децата. -Обжалването ще отнеме месеци, дори години.
Ако спечелите обжалването, Итън ще ги върне.
Моля ви, Ваша чест. -Решението ми остава.
Той е свободен човек. Приятен ден.
Татко. Татко?
Тате.
Идвам.
Какво има, Брайън?
Не мога да заспя. Сънувах кошмар.
Шшшт!
Притесняваш мащехата си. Не се чувства добре. Трябва й почивка.
Ще ми почетеш ли? -Какво има, Итън?
Мама винаги ми чете, когато не мога да заспя.
Съжалявам, но очите ме болят. -Ела, Брайън. Ще ти почета.
Хайде, върви, сине.
Ханк?
Буден ли си, Ханк?
Какво правиш навън по това време? -Разхождам бебето.
Исках Хорас да поспи малко. Но навън е ужасно студено.
Влизай.
Изобщо ли не спира?
Просто не знам какво да направя.
Дай ми бебето.
Имаш очите на майка си.
Тя спря да плаче.
Усмихва се.
Ханк, щеше да си добър баща.
Ти си добра майка, Майра.
Не знам защо го казваш. Чувствам се така безпомощна.
Не трябва, Майра. Защото я обичаш. -Вярно е.
Бих направила всичко за нея. -Мога да й дам малко уиски.
Заповядай.
Заспа. Успя, Ханк. Благодаря ти.
Добро утро.
Добро утро, Матю.
Искам да говоря с теб.
Какво ще правиш?
Щях да закарам това на Брайън в училище. -Имам предвид относно татко.
Не може да им позволим да ги отведе.
Нали знаеш, че ще обжалваме. -Това ще отнеме години.
Трябва да чакаме. -Не може да чакаме.
Кой знае къде ще бъдат дотогава.
Или какво ще им се случи.
Не мога да повярвам, че просто ще си стоиш така и ще им позволиш да ги отведат.
Трябва да постъпим както е редно, Матю. -Какво ти става, Съли?!
Страх ли те е от него?
Не говори глупости.
Защо не се бориш с него? -Правим го. Чрез закона.
Забрави за закона!
Трябва да ги измъкнем и да се уверим, че никога вече няма да ни притеснява.
И ако ти не го направиш, аз ще го направя!
И има много хора в града, които ще ми помогнат. Хора, които не са страхливци!
Не става въпрос дали си страхливец. Понякога да си смел значи да не правиш
това, което искаш. Мислиш ли, че не искам да сграбча Итън за шията и да стискам
докато спре да диша?
Искам...
Но не това е начина, Матю. Така няма да оправим нещата.
Няма да решим въпроса.
Но това е сестра ми...
И малкото ми братче.
Заклех се, когато мама умря, че ще се грижа за тях.
И че винаги ще сме заедно, като семейство.
Направил си го.
Ще ги загубя, Съли.
Ще ги загубя.
Още не е приключило.
Започнете шествието.
Добре. Съберете се.
Искаме да ви приветстваме. Децата работиха много усилено за деня на римляните.
Първото събитие е състезанието с колесница на бащи и дъщери.
Момичета качвайте се в колесниците си, бащите ви да дойдат.
Ще се състезаваме надолу по ливадата обръщате и се връщате обратно.
Който се върне пръв е победителя.
Пригответе се.
Един момент. Отеца каза "бащи".
Но със Съли се упражнявахме, преди да дойдеш.
Сигурен съм, че той няма нищо против. -Тогава няма да участвам.
Застанете на старта.
Какво прави Итън? Мислех, че Съли ще участва.
Така трябваше. -Това просто не е правилно.
Давай, Колийн.
Чудесно състезание, Итън. Колийн.
Той развали всичко.
Искаше да спечели заради теб. -Това не е важното.
Следващото събитие е състезанието с катапулти.
Това е състезанието на Брайън. Хайде да го гледаме.
Всички да се съберат за следващото състезание.
Римляните не са имали пистолети или ракети, измислили са тези гениални
оръдия-катапултите. Момчетата са проектирали свои собствени катапулти,
за да видим кой ще стреля най-надалече.
Самюел.
Андрю.
И Брайън.
Андрю.
Добър опит, Брайън.
Не знам какво стана.
Казах ти, Брайън, че оръдието трябва да бъде по-дълго. Ако беше използвал
стандартния начин, щеше да стане. Не може да пробваш каквото ти хрумне.
Грешите, г-н Купър. Точно това е науката. Да правиш опити.
Така се правят откритията. А не да правим каквото ни казват другите.
Всички ми се подиграваха. Целия град. -Хората винаги се смеят на тези,
които опитват нови неща. Подигравали са се на Галилео.
И на Колумб, когато казали, че Земята е кръгла.
Гордея се с теб, Брайън. Направи го съвсем сам.
Итън, най-добре да тръгваме. -Може би си права.
Обещах ви да останете за състезанията, но те приключиха.
Тръгваме за Сан Франциско сутринта.
Мамо! -Не му позволявай да ни отведе, мамо.
Г-н Купър, моля ви. Лилиан. Загубила си майка си.
Децата вече изгубиха майка си. Наистина ли искате пак да им го причините?
Деца, тръгвайте веднага.
Трябва да ги измъкнем оттам тази вечер. -Как?!
Как ли? Правили сме къде къде по-опасни неща. Сигурна съм, че ще ги измъкнем от Итън.
Това не си ти. -Ще яздим до Маниту. Ще хванем ранния Дилижанс.
Върви да приготвиш конете, Съли. -И къде ще отидем с Дилижанса?
В Бостън. При семейството ми. -А когато Итън ни открие там?
Ще наемем армия от адвокати, за да получим одобрение за осиновяването.
Така ли мислиш?
Как ще изглежда да отвлечем децата от баща им и да ги влачим из страната?
Ние ги защитаваме от престъпник. -Никой няма да ни повярва.
Нямаме доказателства. -Тогава няма да останем в Бостън.
Ще намерим някое тихо градче и ще се скрием...
И ще прекараме живота си като престъпници.
Къде са те?
За какво говориш? -Знам, че ги криете.
Избягали са?
Сложих ги да спят и отидох да се разходя и като се върнах ги нямаше.
Не са тук.
Ако им се случи нещо, ще те държа отговорен.
Отивам за помощ в града.
Остави го. Сами ще се оправим по-добре.
Ще изкарам конете.
Уморих се.
Слънцето вече изгря. Значи вече са разбрали.
Да отидем до скривалището на Съли. -Не може. Първо там ще ни потърсят.
Тогава къде? -Ще намерим място.
Колко време ще се крием? -Няколко дни, може би седмица.
Да се надяваме, че татко ще се откаже да ни търси и ще си идем при мама у дома.
Какво беше това? -Някакво животно. Хайде.
Брайън! Колийн! -Ние сме!
Бях сигурен, че ако не са в резервата, ще са тук.
Къде другаде може да са отишли? -Може би в новата къща, която строиш.
Или в моята. -Да се разделим.
Иди в града и разпитай без много шум дали са ги виждали.
Ние ще идем до новата къща и ще проверим. Ще следваме вълк.
Хайде момче.
Брайън! Колийн!
Брайън! Не се страхувай, момчето ми. Аз съм-г-н Брей.
Не са тук. -Ако планират да се скрият,
ще останат край водата. -Търсим ги цяла нощ.
Да се върнем в града. -Не. Да идем в долната част на потока.
Хайде.
Има един гъсталак на половин миля. Г-н Брей ще ги отведе в друга посока.
Най-добре тук да пресечем.
Хайде, Колийн.
Побързай.
Давай.
Боже, ледена е.
Хайде, давай.
Побързай. Да вървим. Хайде.
Да минем от другата страна.
Замръзвам. -Тихо!
Да запалим огън. -Не. Ще видят дима.
Не мога да спра да треперя. Дрехите ми не изсъхват.
Да се върнем в убежището на Съли. Там има кожи и одеала.
Ще те затоплим. -Но ще ни открият.
Убеден съм, че вече са търсили там. Продължили са нататък.
Ами ако се върнат? -Няма да оставаме много.
Само докато се почувстваш по-добре.
Хайде.
Съли!
Ето.
Пийни си.
Не мога да спра да кашлям.
Цялата гориш.
Бързо. Трябва да се скрием.
Клекни тук.
Били са тук.
Нали проверихме снощи. -Явно не сме ги видяли.
Сигурно са починали тук и са се отправили към онези планини.
Вълк!
Слава богу, че ви открихме. Какво се случи?
Паднах в потока и бях мокра цяла нощ.
Ще ви взема нещата.
Защо избягахте така? -Трябваше да го направим.
Само това ни хрумна.
Сега ще се погрижим за вас.
Открили са ги!
Слава богу!
Къде бяха? -В гората. Но Колийн е много болна.
Не трябваше да бягате така. Да се прибираме у дома.
Не ме ли чухте? Тя е болна. -Ще я сложа да си легне.
Има пневмония. Трябва да остане в клиниката. -Съдията каза, че трябва да са с баща си.
Може да сте й баща, но аз съм й лекар и ви казвам, че състоянието й е сериозно.
Колийн!
Брайън, ела с мен и ти. -Момчето не е болно.
Искам да съм с Колийн. -Идваш с мен вкъщи!
Ще се върнем за Колийн.
Матю! -Махни си ръцете от него!
Не се бъркай, Матю!
Пусни го!
Той му е баща и има право да го вземе.
Как е тя?
Инвекцията е засегнала и двата дроба.
Няма какво да направя, освен да опитвам да сваля температурата й.
Да се грижа да й е удобно. -Сериозно ли е?
Следващите няколко дни ще са критични. -Но ще оживее, нали?
Някои хора се възтановяват напълно, други-не.
Д-р Майк?
Как е Колийн?
Имо много висока температура. Дадох й върбов чай, а сега хинин.
Здравей, Хорас. -Здрасти, Съли.
Има ли нещо?
Съжалявам.
Какво има?
Обжалването е отхвърлено.
Но дори не са ни изслушали.
Съдът няма да поднови случая. -Защо?
Потвърждават решението на районния съд.
Тогава ще обжалваме другаде. -Няма къде.
Какво говориш?! Нищо ли не може да се направи?
Нищо. Всичко свърши.
Свърши ли?
Обещахме на децата, че няма да се наложи да заминат.
Вината не е твоя. -Дадох им дума. Винаги си държа на думата.
Нищо не може да направим. -Прав си.
За пръв път в живота си не мога да спазя обещанието си. И защо?
Заради него.
Не го понасям, не мога да го гледам, мразя го!
Като го мразиш, не можеш да го нараниш. Ще нараниш само себе си.
Какво да направя?
Сега Колийн е там. И се нуждае от грижата ти.
Можеш да й помогнеш да се оправи.
Изпий това, миличка.
Моля те, опитай. Само една глътка.
Ще се почувстваш по-добре.
Толкова много хора искат да се оправиш.
Толкова много хора те обичат.
Моля те, Господи...помогни й да се оправи.
Не ме интересува нищо друго.
Само да се оправи.
Мамо?
Колийн... -Мамо..
Температурата ти спадна.
Колко време съм спала?
Няколко дни.
Може ли да остана при теб? -Колийн...
Ще се оправиш.
Слава богу.
Температурата й спадна. Ще се оправи.
Може ли да я видя?
За малко да я изгубим. -Знам.
Съли...
сега трябва да я пусна да си отиде.
Тя ще се върне.
Човек винаги се връща, при онези, които обича.
Още не мога да го проумея. -Ти каза, че няма да се откажеш.
Обеща ни. -Знам, че ви обещах, но не трябваше.
Защото това не зависи от мен.
Решението на съда е окончателно. Баща ви има попечителство.
Тогава да избягаме всички при баба. -И аз си го мислех, Брайън.
Даже си опаковах багажа, но Съли ме вразуми.
Щяха да ни последват в Бостън. -Може да се скрием.
Все ще бягаме, под фалшиви имена, ще лъжем и ще се крием.
Може пак да пострадате.
А ако ни заловят, двамата със Съли ще отидем в затвора.
По-добре да съм в затвора, отколкото да живея с тях.
С удоволствие бих отишла в затвора. Но ако това стане,
ще сме разделени 20 години. А може би цял живот.
Ако отидете с баща си сега, само след няколко години ще сме заедно отново.
Итън каза, че може да ни идвате на гости веднъж в годината.
Ние също ще ви посетим.
После, когато пораснете може сами да решите къде да живеете.
Ще можете да си дойдете у дома. -Не искам да чакам толкова време.
Аз също.
Знам.
Изглежда много трудно, но...
Мислете за това като за дълго пътешествие. Околосветско пътешествие.
Ще имате възможност да отидете в операта, ще видите кораби и Тихия океан.
Ще се запознаете с нови хора, ще опитате нови неща.
Ще бъде само за няколко години.
След това ще си дойдете вкъщи.
Хайде, деца, качвайте се.
Един момент. Имам нещо за тях.
Колийн, ето няколко книги, които може да харесаш.
Брайън...
Взех ти едно от новите йо-йота.
Благодаря, г-н Брей.
Ще ви изпращам копия от вестника, за да сте в течение на събитията тук.
И непременно да ни пишете.
Приготвих ви любимото.
Пържено пиле. -Благодаря, Грейс.
Много мило.
Ако решите да ни изпратите телеграма, изпратете я за наша сметка.
Ние ще се погрижим за разходите.
Ще ни липсвате.
Ще идваме на гости. -Веднъж годишно.
Татко ни обеща. Нали?
Искам да ви помоля за нещо, г-н Купър.
Какво?
Колийн има голямо желание да отиде в медицински колеж.
Тя учи и планираше това.
Изпратете я в училище, където да я подготвят.
Нямам възражения по въпроса.
Г-жо Купър, Колийн е в тази възраст, когато й е нужна жена да си поговори с нея.
Ще й поговорите ли и ще й помогнете ли със специалните въпроси?
Ще се постарая.
Брайън се нуждае от помощ със спелинга. Ще ви каже, че не е така, но не е вярно.
Имам отличен речник.
Понякога се плаши нощем.
Знам, че това ще премине, но сега се стряска от сънища.
Ще му помогне, ако му почетете.
Д-р Куин, не се тревожете. Като пристигнем всичко ще се нареди.
Хайде.
Мамо...
Винаги си ни казвала, че ако решиш, може да постигнеш всичко.
Да.
Ще си мисля за теб, и ако ти си мислиш за мен много силно,
ще бъде сякаш си говорим.
Ще си мисля за теб и ще си говорим непрекъснато.
Спри, Итън.
Не можем да постъпим така.
Той каза, че може да останем, мамо.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА от отбор LosT in TransLaTion