Хей, Колийн, искаш ли да яздиш Тафи до вкъщи?
Не, благодаря. -Защо не? Тя е кротка. Има нови подкови.
Просто не искам. -Не си яздила от доста време.
Не се страхувай. -Няма от какво да се боиш.
Оставете я на мира щом не иска.
Не ме е страх.
Хвани юздите изкъсо.
Леко.
Хайде, Тафи.
Добре се справяш.
Хайде, Тафи.
Успокой се, Колийн. Отпусни юздите.
Спокойно. -Всичко е наред, Колийн.
Не я дръж толкова стегнато.
Колийн!
Добре ли си? -Така мисля.
Можеш ли да се изправиш?
Казах ви, че не искам да яздя. -Тафи никога не е правила така.
Не знам какво се случи. -Сигурно се е изплашила.
Доведи Светкавица, Матю. Ще яздя след теб. -Казах ти, че не искам.
Най-добре да го направиш, или винаги ще се страхуваш.
Права е, Колийн.
Не искам никога да яздя!
Колийн!
Обраха ме!
Някой да спре крадците!
Сбъркали сте човека, приятелче.
Ханк! Не можеш да застреляш невъоръжено момче така хладнокръвно.
Не е момче, а лъжлив крадец и змия.
Прав си, Ханк.
Пусни ме.
Не е момче.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ДЖЕСИКА БОУМАН
ШОН ТУВИ
Трябва ми хлороформ, Колийн.
Какво е това?
Ще те приспи, за да не усетиш болката.
Между другото, аз съм д-р Куин. Как се казваш? -Бел.
Не се нуждая от това. -Ще боли.
Ще издържа.
Не съм пъзла.
Извадила си късмет, Бел. Куршумът е пропуснал дробовете ти и те е ранил в рамото.
Припадна. -Дори не гъкна.
Изгубила ли е много кръв? -Не е в състояние.
Мамо, Ханк и другите искат да говорят с теб. -Кажи им, че сега идвам.
Телеграфирахме на шерифа в Денвър. Каза да я заключим,
докато дойде другата седмица. -Но тя е в безсъзнание.
Има легло в затвора. -Ако я преместим сега,
може да започне да кърви, дори да умре. -Прав й път.
Ханк! Тя е четиринадесетгодишно момиче. -Момичето насочи пистолет срещу мен.
Но стреля ли? -Не й дадох възможност.
Но щеше да го направи. -Откъде знаеш?
Как може да сме сигурни какво щеше да се случи?
Така е. Не знаем фактите. -Съгласен съм.
Има право да обясни.
Тези мъже може да са й братя и тя само да ги придружава.
Тя открадна парите. Всички видяха. -Така е. Имаме бизнес и домове,
които трябва да защитим, а тя може да излезе от клиниката и да започне
да обира и стреля по хората. -Не може да си тръгне.
Много е отпаднала. -Може да се преструва.
Ще остане в клиниката, докато се подобри, за да я преместите.
Аз отговарям за нея.
Осъзнаваш ли, че ако избяга, ще загазиш? -Няма да избяга.
По дяволите, момиче! Какво се опитваш да направиш? Да ме удавиш ли?
Извинявай, без да искам. -Да бе, мамка му.
Защо говориш така? -Как?
Използваш лоши думи. -Лоши думи ли?
Така си говорим с приятелите, г-це Превзетост.
Не знам къде са приятелите ти. Най-добре си лежи.
Защо? -Може да се скъсат шевовете.
Шевовете ли? -Д-р Майк каза да те почистя.
Не ми е нужно. -Напротив.
Никога ли не се къпеш? -Не, по дяволите.
Не съм привилегирована глезла като теб, която да се къпе всеки ден.
Не си слагам и панделки на косата.
Имаш ли си мъж?
Ако има предвид гадже, не е твоя работа.
Знаех си, че нямаш.
Махни се от мен, по дяволите! Веднага! Или ще насъскам бандата си срещу теб.
Хубаво.
Бел добре ли е? -Не се тревожи за нея.
Може и сама да се оправи. -Колийн, мама каза, че Бел
ще живее при нас. -Какво?
Мисля да я вземем у дома. -Мислиш ли, че идеята е добра?
Там ще ми е по-лесно да се грижа за нея. -Но нямаш подходящите инструменти.
Не може да живее при нас. -Защо не?
Тя каза, че бандата й ще се върне за нея. -Бяха само двама.
Ще си мислят, че е умряла или в затвора. Няма да я търсят в къщата.
А къде ще спи?
Може да й дадем твоето легло, а ти ще спиш при мен.
Моето легло ли?
Хей, бандитка ще спи у нас. Нямам търпение да разкажа в у-ще.
Къде съм? -Доведохме те у нас.
Искате да остана при вас? -Точно така.
Това ще бъде като луксозен хотел за мен.
Тя е тук!
Кой си ти, по дяволите? -Брайън.
Не съм срещал престъпничка досега. Мисля, че си важна клечка.
А аз мисля, че си умен.
Матю, помогни ми да отнесем Бел вътре. -Не ми трябва помощ.
Какво възнамеряваш да правиш? Ще я вържеш и ще заключиш вратите?
Няма да е необходимо.
Казах на града, че поемам отговорност за теб. Искам да обещаеш, че няма да избягаш.
Няма и да стигнеш далече. -Направихме всичко възможно да ти помогнем.
И ти давам дума, че ще имаш справедлив процес.
Е, какво ще кажеш?
Давам ви дума.
Мислиш ли, че можем да й вярваме?
Държа си на думата. Бел Стар никога не нарушава обещанията си.
Така ли се казваш? -Да.
Вече знаете. А някой ден всички ще знаят името на Бел Стар.
Хайде.
Хей, г-це Превзетост, имаш ли още сладко?
Изяде достатъчно. Всички закусиха преди час. -Хайде де. Д-р Майк каза,
че трябва да се възтановявам. Освен това сладкото е много вкусно.
Откъде го взе? -Аз го направих.
Така ли? Съвсем сама? -Разбира се.
Не се изисква много ум да го направиш. -Но не искам.
Обзалагам се, че си идеална домакиня, нали?
Здравей, Колийн.
Бел, това е Дороти Дженингс. Тя е редактор на местния вестник.
Здравей, Бел. Чудех се дали може да ти задам няколко въпроса.
Няма да говоря. -Защо?
Няма да предам приятелите си. -Не искам да предаваш никого.
Мислех си, да ми разкажеш историята си. Много хора искат да чуят за приключенията ти.
Точно така, Бел. Историята във вестника ще помогне за разпространението
на легендата за Бел Стар. -Може да станеш известна.
И всички ще знаят името ти.
Може би сте прави.
Добре. Ето историята - напиши това:
Бел Стар, 14, почти 15 годишна, изключителна обирджийка, изключителна ездачка,
изключителен стрелец, изключителен борец. Може да победи едновременно двама мъже,
преди да я прострелят в гърба.
Обрала е 12 кръчми. -12?!
Откраднала е 257 коня. -Преувеличаваш, Бел.
Не, казвам истината. -Дороти, това не го пиши.
Тя го каза. Ще я цитирам.
Пиши също че съм откраднала 400, не - 450 глави добитък.
Не можеш да публикуваш тези бройки без да си проверила.
Какво ще кажеш за романтичните си връзки? О, ти си много малка.
По дяволите, не съм.
Първата ми любов беше, когато бях на 12. Банков обир и кръчма в Далас.
Напуснах у-ще и избягах с него. Той ме научи на много неща.
Далас - оттам ли си?
Не съм от никъде.
Нуждая се от освежаване преди да продължим.
А, ето я г-ца Превзетост. Къде са бисквитите?
Заповядай. Вземи си колкото искаш. Радвам се, че ти харесват,
защото само това ще ти сервират в затвора. -Колийн!
Ясно е, че си измисля повечето неща. -Защо ще го прави?
За да привлече внимание, да се чувства значима. Това ще й донесе неприятности.
Моля те, Дороти, не може да публикуваш това. -Микаела, хората искат да четат за нея.
Вънуващо е и романтично. -Конекрадството е романтично?
Това да не е евтин роман. -Не е роман, защото е истина.
Не разбираш ли, че като я превръщаш в герой, ще окуражиш и други?
Може би други деца, които ще постъпят така.
Ще нахлуят в кръчмата с пистолети и ще стрелят по хората.
Аз само съобщавам новините, без да правя оценки.
Напротив, правиш. Като решаваш, че престъпничка е новина.
А учителите, министрите и фермерите не са, освен ако не извършат престъпление.
Престъпниците и убийците са в Библията. -Но не са превърнати в герои.
Работата ми е да публикувам ярък и интересен вестник. Аз не те уча
как да си вършиш работата, така че те моля да не се бъркаш в моята.
Как изглежда? -Красива ли е?
Наистина ли е престъпничка? -Красива престъпничка.
Говори и се бие като мъж. Но има прекрасна усмивка.
Тази дрипла ли? Всички й се смеят. -Няма друга като нея.
Мръсна е като прасе. И така мирише.
Аз бих си седял мръсен, но майка ми не ми позволява.
Тя е зла и груба.
Как може да мислиш, че е специална,Брайън? Тя мисли само за себе си.
Има ли пистолет?
Виждал ли си го? -Да, разбира се.
Какво работиш? -Грижа се за добитъка си. Работя и други неща понякога.
Не ти ли е скучно?
Не ти ли се иска да зарежеш това място и да видиш други места?
Видял съм доста места. -Нима?
Да, бил съм в Бостън и във Вашингтон. -Голями градове-ти не си за там.
Как разбра?
Нямах търпение да се прибера у дома. -Мисля, че си приличаме.
Не мисля.
Ти си добър ездач, но стреляш ли добре? -Справям се.
Може да използваме човек като теб в нашата банда.
Благодаря, но не се интересувам.
Голяма чест е да си поканен. Само най-яките момчета яздят до Бел Стар.
Поласкан съм, но... -Защо не пояздиш с мен до хълма?
Да се запознаеш с момчетата? -За какво говориш?
Трябва да знам.
Когато се махна оттук.
Чуй ме.
Ти даде дума на д-р Майк, че няма да избягаш, а тя даде дума на града.
Няма да избягам. Просто ще отидем на гости.
Ще се върнем преди някой да е разбрал.
Взимам ти нещата. Ако решиш пак да посетиш Ханк, ще се оправяш без тях.
По-спокойно, бе човек.
Просто съм дружелюбна.
257 коня?! -Сигурно е рекорд.
А е само на 14 години. -Отмъкнала е и 450 глави добитък.
Видя ли, Дороти? Всички повярваха на това. -Защо не? Момичето си е признало, нали?
Да. -Но тя си измисля повечето неща.
Това е постановка. Но всъщност е едно уплашено момиче.
Винаги си твърдяла, че момичета са равни на момчетата.
Да, ако една жена се държи като мъж, трябва и да си носи отговорността за това.
Но тя е млада, не е закоравял престъпник. -Тя е лоша гледка.
Ако клонката е огъната, не може да расте в правилната посока.
Единственото решение е да я заключим. -Не разбирате ли, че затворът няма да помогне?
Не е нужно да й помагаме, а да я накажем. -Но ако я сложите в затвора
с престъпници, тя ще стане като тях. Ако я пратите при семейството й,
ще се научи да е част от него. -Но тя каза, че няма такова.
Не ми се вярва.
Хорас, искам да изпратя телеграма до Далас. Мисля, че Бел е израстнала там,
и семейството може да си я прибере. -Ако я изпртя за общонационално издирване
може да открием роднините й. -Ще го направиш ли сега?
Разбира се.
Шерифът ще пристигне след 4 дни. Със или без семейство, тя отива в затвора.
Възстановяваш се отлично, Бел. Можеш ли да си движиш ръката?
Трябва да я движиш по малко, за да не се скове.
Знам, че е болезнено, но... -Това не ме притеснява.
Хей, г-це Превзетост, жадна съм. Дай малко сайдер.
Изпи всичко.
Е и? Направи ми още! -Нужно е време.
Че какво друго имаш да правиш? -Много неща.
Знам, че не ти е лесно, Колийн. -Отнася се с мен като с боклук.
Мисля, че ти завижда. -На мен ли? Защо?
Защото си красива, умна и имаш семейство, което те обича.
Ако Бел имаше любящо семейство, може би нямаше да е такава.
Откъде знаеш?
Защото вярвам, че хората принципно са благородни и добри.
Не и Бел.
Колийн...
Когато майка ти умря, ако...
Аз не бях тук и не бяхме станали семейство, можеше и ти да се забъркаш в неприятности.
Не! Никога не бих постъпила така. Ще гладувам, но не бих обрала някого.
Тя открадна парите на Ханк и дори не съжалява.
Не е трябвало да краде.
Но ако ти сгрешиш, не би искала аз да се откажа от теб.
Но вероятно ще ми обърнеш повече внимание. -Какво?
След всичко което е направила, само се суетиш около нея.
Изглежда всички те харесват повече когато си лош.
Не е вярно. -Писна ми!
Това е моят дом и не я искам повече тук!
Докато се разкара, ще съм в обора.
Бел, кой размер си? -Размер ли?
Реших, че може да искаш да се преоблечеш. -Дрехите ми са си добре.
Като изключим дупката от куршум в ризата. Може г-ца Превзетост да ми я зашие.
Името й е Колийн. -Ще ти донеса игла и конец
да си я зашиеш сама. -Забрави. Това е женска работа.
Матю има една стара риза, която не носи. -Това идеално ме устройва.
Ще ти я донеса. -Много благодаря.
Спокойно, момче.
Какво правиш? -Просто исках да видя как е моето момче.
Дай да го взема.
Страх ли те е от коне? -Не, но не ги харесвам.
Сигурна съм, че ще харесаш Гръм. Тича по-бързо от вятъра.
Мисля, че трябва да се връщаме в къщата.
Конят усеща чувствата ти в мига, когато го докоснеш.
Трябва да му покажеш, че ти командваш. И не се поддавай на страха си.
Казах ти, че не се страхувам. -Да бе.
Аз също не харесвах конете, но се преструвах.
Също като актьорството.
Някога гледала ли си пиеса?
Участвах в една пиеса. -Е, този кон не е гледал пиеса.
Няма да разбере, че се преструваш.
Хайде, вземи четката.
Видя ли? Не беше зле, нали? -Не.
Защо не го срешиш?
Здрасти.
Благодаря за ризата.
Мислех, че спиш.
Тази риза ме накара да те сънувам.
Беше чудесен сън.
Бел...
Сгоден съм.
Е и?
Не го прави.
Защо не? Не ме ли харесвеш?
Не съм достатъчно добра за теб, а?
Не съм казал това.
На бас, че никога не си съгрешавал. Никога не си лъгал.
Никога не си крал.
Защо се срамуваш, че си безгрешен? -Не съм. Никой не е.
Какво лошо си сторил?
Преписвал ли си в училище? Ритал ли си куче?
Крал ли си диня от полето?
Крал ли си изобщо?
Веднъж откраднах една крава, за да нахраня гладуващи хора.
Е, аз откраднах пари, когато аз и бандата ми гладувахме.
Толкова ли сме различни?
Матю!
Тя ме целуна.
Само му благодарих за ризата.
Ти си на ход, Бел. -Знам.
Имаш само три възможности. -Знам.
Аз печеля.
Искаш ли да играем още? -Мисля, че Бел се умори да играе на дама.
Не съм, но се уморих да губя.
Остана едно парче пай. Някой иска ли? -Не и аз. Направо ще се пръсна.
Никога не съм яла така добре.
Ей, г-це Превзетост...т.е. Колийн, трапезата беше страхотна.
Май не си яла много домашно приготвена храна?
Да, от доста време.
Майка ти беше ли добра готвачка? -Най-добрата.
Една вечер тя приготви пържено пиле. Баща ми винаги е казвал...
Винаги й казваше, че може да отвори ресторант.
Брайън, защо не ни изсвириш някоя песен?
Какво искате? -Знаеш ли "Бъфало галс"?
Не.
Искаш ли да те науча?
Дай на мен.
Остави ме.
Всичко е наред, Бел.
Какво има?
Какво ти е?
Липсва ми моето семейство.
Сигурно и ти им липсваш.
Сигурно не искат и да чуят за мен, след всичко, което съм направила.
Те са ти семейство и те обичат.
Без значение какво си направила. Знам, че хората могат да се променят.
И да започнат на чисто живота си.
Мислиш ли, че нещата ще са различни у дома? Ако се върна?
Мисля, че си струва да опиташ.
Мамо, Съли дойде.
Пристигна телеграма от Тексас.
От кого е? -От баща й.
Какво пише?
"д-р Куин, относно дъщеря ми Майра Бел Шърлиър, позната като Бел Стар,
съдете я, осъдете я и я обесете."
Подписано е от съдия Джон Шърлиър, Тексас. -Дори собственият й баща не я иска?
Ще й кажеш ли? -Не, тя си почива.
Не. Стоеше на прозореца и чу всичко.
О, боже! -Нека аз говоря с нея.
Моля те. -Добре.
Бел, аз съм Колийн.
Бел?
Мамо!
Какво правиш, Бел?
Не се опитвай да ме спреш.
Обеща, че няма да избягаш. Ние ти повярвахме, Бел.
Какво ще правиш, Съли. -Нямам избор.
Ще я заключим в затвора в града, докато шерифът дойде.
Вижте това.
Снимката на Бел. -500 долара награда за нея.
И по 100 долара за всеки от братята Джим и Коул Йангър.
Живи или мъртви.
"Бъди силен и смел, не се страхувай, не се обезсърчавай,
защото Бог е с теб и с всички нас." -Вече можете да се обърнете, Отче.
Би ли казал на Джейк, че приключих и да дойде да ми отключи.
Ще се моля за теб, Бел.
Прекалено е късно за мен, Отче. Пътувам право към ада.
Никога не е прекалено късно.
Прав е. Никога не е късно да промениш посоката.
Може би си права.
Какво правите? -Искаме да си поговорим с Бел.
Да разберем къде са останалите от бандата.
Забравих. -Искаме да ги открием.
Много е важно да си спомниш. -Но не помня.
Може да ти помогнем да си спомниш. -Единственото нещо, което ще направите
е да заключите тази врата и да изчезнете.
Хайде.
Побързай, мамо. Чакаме те.
Защо се забави толкова? -Говорих с Бел.
Ще заключа клиниката и тръгваме.
Затварям за обяд. -Не се интересувам от бръснене, г-не.
Искам този ключ в джоба ти.
Познах те. Ти си единия от обявата.
Сега спокойно върви натам.
Джейк, къде си тръгнал?
Джейк!
Пусни го! Няма да се измъкнеш!
Мамо!
Брайън!
Свалете оръжията!
Свалете ги!
Ако Бел не дойде до един час, това което ще се случи на момчето,
ще тежи на вашата съвест.
И гледайте да бъде сама.
На конете!
Не! Не ги следвайте. Чухте го какво каза. -Не можем да им позволим да се измъкнат.
Съли ще ги проследи. -Той не е тук.
Знам къде е. Някъде около къщата с Матю. Ще го доведа.
Ще се срещнем на кръстопътя. -Не! Моля ви. Нека се оправим сами.
Брайън може да пострада.
Давам ви един час и после тръгваме.
Отвлякоха Брайън! -Тези тъпи идиоти.
Няма да го наранят, нали?
Ако не се появя, може и да го направят. Трябва да ме измъкнеш оттук.
Не мога.
Тогава трябва да им занесеш съобщение от мен.
Ще ти кажа къде да отидеш. Кажи на момчетата, че съм казала да го
пуснат и ако и косъм падне от главата му..
Не мога да изрека това. -Как тогава ще знаят, че съм аз?
Как ще стигна там?
Вземи коня ми.
Полудя ли? Не мога да яздя Гръм. -Нямаш избор.
Ако искаш да видиш брат си се качи на коня.
И му покажи, че ти командваш. Сега върви право към възвишението.
Но.. -Не спори с мен. Няма време. Яхвай коня.
Веднага.
Добре, момче. Аз командвам.
Аз командвам. Да вървим.
Искаме да говорим с теб. -Къде е д-р Майк.
Няма я. -Д-р Майк!
Питаме те за последен път къде са другите. -Най-добре ни кажи.
Ще ви кажа. Не, ще ви заведа право при Джим и Коул Йангър.
Пуснете ме и ще ви покажа.
Ще предадеш собствената си банда?
Може да съм престъпничка и крадла, но не посягам на деца.
Да вървим. -Чакай малко.
Ами ако избяга? -Ще я вържем за седлото.
А когато дойде шерифа? -Ще я върнем обратно заедно с братята.
Това са 700 долара, Джейк.
Няма да се опитва да се измъкна. Ще направя всичко,
за да не наранят Брайън.
Давай, момче. Давай!
Хайде!
Стремената са малко дълги. Ще ги скъсиш ли?
Сега как е?
Идеално.
Съли, виж.
Хей, Джими, идва ездач.
Това Бел ли е?
Нейният кон е. Но е облечена с рокля.
Не е Бел.
Хайде.
Ти коя си?
Казвам се Колийн Купър. Държите брат ми.
Защо си с коня на Бел?
Тя ме изпраща да ви кажа да освободите Брайън.
Какво?
Каза, че ако го нараните, тя...
Тя какво?
Трябва да ти го прошепна.
Това е Бел. Излез, Джими.
Брайън, добре ли си? -Да. Как дойде дотук?
С Гръм. -Яздила си този див кон? Удивително.
Да, и аз не мога да повярвам.
Сега пък кой идва?
Дявол да го вземе. Успяла си, Колийн.
Добре съм, мамо. Нищо не ми направиха. -Добре, че не са.
Какво ще правим сега, Бел? -Изчезваме оттук.
Чакай, Бел.
Трябва да се върнеш в града и да се изправиш пред съда.
Не мога. Знаете как ще мине процеса. -Но ако пак избягаш, рано или късно
пак ще те хванат. -Ако сега съдействаш, ще имаш лека присъда.
Ще бъдем тук, когато излезеш и ще ти помогнем да започнеш нов живот.
Точно това ще направя. Ще тръгна по правия път.
Какво?!
И ще се предадеш? -Не. Знаете какво е в затвора.
Излизаш по-лош отколкото си влязъл.
Ако сега се измъкна имам шанс да започна от начало.
Ще изчезна, ще си сменя името... И един ден може би ще имам
семейство като вашето. Каквото вие бяхте за мен.
Не искаш ли вече да си разбойничка? -Не искам.
Идват още ездачи.
Прилича на потеря. Хайде.
По-добре побързай.
Благодаря.
"Колийн Купър се хвърли на седлото на див кон, язди бързо, за да занесе съобщението.
Освободи заложника и надви Бел Стар."
Как се справи с този кон? -Трудно ли ти беше?
Всъщност не.
Наистина беше вълнуващо.
Бих искала такъв кон един ден.
Ти ми спаси живота. -Двете с Бел го направихме.
Къде ли е Бел сега? Потерята не я хвана. -Да се надяваме, че ще намери
спокойно градче, където никой не я познава.
Д-р Майк, чуйте. Това пристигна по телеграфа.
Дилижансът бил ограбен в Пуебло тази сутрин... От бандата на Бел Стар.
Избягали със 600 долара. Вдигнали са наградата за нея на 1000 долара.
Задръжте съобщението.
Аз й повярвах. -Аз също.
Явно всички й повярвахме.
Всички се хванахме.
Как я подцених толкова?
Защото вярваш в хората.
Това е едно от най-хубавите ти качества. Една от причините да те обичам.
Не трябваше да й даваме втори шанс.
Радвам се, че го направихме.
Защо? -Защото не може да затвориш сърцето си
за хората. Когато затвориш вратата, никой не може да влезе.
Освен това, не сме чули края на Бел Стар. -Мислиш ли, че още би могла да се промени?
Знам само едно - направихме каквото можахме.
И тя ще ни помни. -И ние ще я помним.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА от отбор LosT in TransLaTion