Малък Гръм казва, че се чувства по-добре.
Не долавям никакви признаци на конгестия. Кажи му да диша дълбоко.
Каква е тази миризма? Мирише ми на чесън. -Танцуващият Облак му го дава с чая
и твоето лекарство. -Така ли? Чесън за дробовете?
Казва, че е силен като мечка.
Кажи на Малък Гръм, че му благодаря за чудесната демонстрация.
Казва, че трябва да се вслушваш в Танцуващия Облак. Ти познаваш модерната
медицина на белите, но той е мъдър по древните способи.
Ще го направя. Много ти благодаря.
Малък Гръм, а?!
Д-р Майк.
Името му е Неуязвимият. -Когато селото им било разрушено
от войници край Санд Крийк, майка му го закрила с тялото си.
Неуязвимият - голямо име за толкова малко момче.
Народът ми нарича така. И не съм толкова малък, само съм уморен.
Може би ще успеем да разберем причината.
Танцуващ Облак, упражнявах се. -Да чуем какво си научил.
Прекрасна песен. -Танцуващият Облак ме учи.
Какво момче само. -И е много специален за съпруга ми.
Още повече, след като синът ни- Блуждаещият в облаци...
Специален е за целият ни народ.
Знаеш ли какво му е? -Знам какво му е, но няма аз да й кажа.
Неуязвимият има същите симптоми както много от хората ви-суха кожа, изтощение,
атрофия на мускулите.. -Кажи го направо - той гладува.
Не яде достатъчно подходяща храна. Съли е във Форт Лайън и се опитва да
възтанови правителствените доставки. Трябва да се върне скоро.
Но дотогава...може би Неуязвимият може да дойде с мен у дома.
Аз ще го храня, ако племето няма против.
Искаш ли?
Имам малко по-голямо момче от теб. Той ще се радва да има нов приятел.
Ела, ще вземем нещата ти.
Танцуващ Облак, ако някой може да върне провизиите това е Съли.
Защо мислиш, че този път ще бъде различно? -Защото се нуждая от надеждата.
Имаш ли малко време?
Завъртях го и използвах въжето, точно както ми каза.
Стана много по-меко.
Справила си се много добре. Съли ще бъде доволен.
Надявам се.
За пръв път правя сватбен подарък за съпруг.
Намерих камъните, които ти обещах.
Ястребовият нокът ще му даде кураж да посрещне неизвестното.
Имаш предвид бракът му с мен?
Благодаря ти.
Кучетата войни?
Трябва да си вървиш.
Още ли ги приемате тук?
След всичко, което направиха? Те убиха сина ти!
Едноокият уби сина ми. Не мога да съдя всички, заради действията на един.
Но не е правилно. Те крадат от невинни собственици на ранчо.
Те хранят народа ми.
Прости му. Съпругът ми се срамува. Чувства се отговорен.
Съли също.
Снежна птица, нали не одобряваш набезите на кучетата войни?
Никога не съм смятала, че убийствата са правилният път към мира.
Нито Танцуващият Облак.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ДЖЕСИКА БОУМАН
ШОН ТУВИ
Лорън, не виждам грах отвън. -Имам само в консерви.
Ще взема пет, моля.
Здравей, Майра.
Мислех, че плачът на Саманта е спрял. -Пак започна.
Може би й излизат зъби. Мини по-късно да ти дам да й намажеш венците.
Благодаря, д-р Майк.
Лорън, един кг боб, ако обичаш. -Това прави седем долара...
А, ето го.
"Хижата на Палмър на изток от Колорадо Спрингс беше нападната в четвъртък сутрин
от войнстващите шайени Кучетата войни." -Знаех си. Враждебността пак започна.
Някой пострадал ли е?
Пише, че две млади добичета са откраднати заедно с половин тон зърно...
И плевнята е изгоряла до основи.
"Палмър се скрил в мазето по време на свирепата атака.
"Слава на Бога, че жена ми и дъщерите ми бяха в Денвър," каза Палмър.
Или кръвожадните индианци щяха да скалпират всички ни."
Звучи сякаш са търсели храна. -Подпалвайки плевнята?
Нападнали са от безизходица. Нямаше да нападат ферми,
ако правителството си беше спазило обещанията за доставки.
Микаела, точно от теб не съм очаквала да защитаваш кучетата войни!
Не ги защитавам, просто предполагам че има и друга страна на историята.
Този вестник представя ограничено виждане. Черният Чайник и повечето от народа му
искат мир.
Извинете. - Съжалявам. Не ви видях.
Какво прекрасно бебе.
Д-р Куин, чудесно е да ви видя отново. -Няма нужда от фалшива любезност, г-н Къстър.
Е, май това диво място се нуждае от повече цивилизованост отколкото си мислех.
Случайно да имате яйца, г-н Брей? -Мога да ви доставя 4 дузини в лагера до довечера.
Чудесно. Не може да приготвяме суфлета без яйца, нали?
Разчитайте на мен, ако ви трябва още нещо. -На мен също.
Разбира се, г-да. Г-жо... Хубав ден, д-р Куин.
Какво ви води в Колорадо? -Трябва да питате ген. Шеридан,
защото той поиска завръщането ми.
Мислех, че Къстър е във военния съд. -Слава богу, че са размислили.
И без това беше за нищо. -Той застреля собствените си мъже.
Трябваше да има процес. -Те бяха предатели и страхливци.
Може би са имали основателна причина. -Ето, пак започваш...да се опитваш да
промениш всичко наоколо.
Изглежда правителството най-накрая ще направи нещо по въпроса с диваците.
Съжалявам. Глупав клон. -Не си виновен. Не си шайен.
Какво общо има това с шайените? -Да сме тихи е всичко за нас.
Ако се засмеем, бизонът ще избяга и няма да ядем. Ако плачем, врагът може да ни чуе
и селото ни да бъде атакувано. Шайенските бебета са научени да не плачат.
Бебета, които никога не плачат? Продължавай.
Когато войниците убиха майка ми, аз се сгуших и тя ме скри под нея.
Когато тя умря, не издадох и звук. Не се разплаках и затова съм жив.
И моята родна майка почина. Но аз плаках. Много.
Брайън, можем да станем "нахио". -Какво е "нахио"?
Може да ловуваме заедно, да си споделяме, и да си помагаме в битка.
Нещо като да сме най-добри приятели. -Да.
Ето. Моята флейта.
Моят нож.
Дясната страна е изкривена. Изглежда ли ви изкривена?
Добре е. -Искам да стане както трябва.
Съли ще я хареса. Вече знае, че не те бива в шиенето.
Ще сложа тези нокти на ръкавите. А камъните - на сърцето.
Танцуващият Облак каза, че помагат за дълъг живот защото са вечни.
Това е Съли! Върна се!
О, не, бързо.
Брайън, чакай!
Какво правиш?
Ела отзад. Бързо!
Съли! -Здравей, Брайън.
Здравейте всички. -Здравей, Съли.
Неуязвим, не очаквах да те видя тук. -Брайън е моят "нахио".
Ще се грижим един за друг. -Това е чудесно.
Липсваше ми. -Ти също.
Какво четеш? -Една книга.
Как мина пътуването?
Не получи ли провизиите? -Нямаше такива. И няма да има.
Армията иска всички племена да отидат на юг в новата индианска територия.
Но тук е тяхния дом сега.
Боя се, че и аз имам лоши новини. Кучетата войни нападнаха още едно ранчо.
И Къстър се върна. -Шегуваш се.
Де да беше така.
Трябваше да го изгонят.
Трябва да има начин да спрем кучетата войни да атакуват.
Дори Черният Чайник не може да ги спре. -Трябва да направим нещо.
Това няма да промени нищо.
Лорън, защо не помагаш?
Последното нещо, което трябва да правим е да ги храним.
Нямаше проблем да прибереш парите за това. -Това е бизнес.
Добре е за бизнеса да си спазваме обещанията си към нашите шайенски съседи.
Ако го правехме, може би тези битки ще спрат.
Тези диваци знаят само да воюват. Затова живеят.
В много случаи тези "диваци" са помагали на този град.
Опитаха се и да го опожарят... -Знаеш, че това бяха кучетата войни.
Индианецът си е индианец, Микаела. Няма да има мир докато не измрат всички.
Имам пари за още няколко чувала с брашно.
Добре ли е Неуязвимият? -Става по-силен с всеки изминал ден.
И побеждава Брайън на дама. -Кажете му, че ни липсва.
Добре...Има боб, царевично брашно, и сушено говеждо месо.
Няма правителствени печати на тях. Това не е от армията.
Колко дълго смятате, че ще храните народа ми?
Всички правителствени доставки са във Форт Коб. Искат да се преместите на юг.
Танцуващ Облак, знам, че ще намерим начин. -И какъв е той?
Ловувал е край Беър Крийк. Войници го застреляли.
Къстър... -Дългокосият се е върнал?
Малък Гръм е мъртъв.
Край!
Къде отиваш? -Сега ще помогна на народа си
по свой начин.
Да се присъединиш към кучетата войни не е начинът.
Постъпвайки така ще им паднете в ръцете. Давате им повод да отвърнат на удара.
Къстър се опита да ме убие два пъти. Няма да получи още един шанс.
Не го прави, Танцуващ Облак!
Червените шалове искрящи на слънцето беше гледка, която трябва да се види.
Бяхме 1800, всички на коне. И когато бунтовниците видяха, че идваме,
оръдията им разтресоха така земята, сякаш щеше да се отвори.
Какво стана после?
Войникът се учи бързо как да постъпи, когато каузата е справедлива.
Благодаря ви, г-жо.
Виждах как конете се страхуват от тътена, затова се обърнах към музикантите си
и им наредих да свирят "Янки дудъл". И след това атакувахме.
Обзалагам се, че старата Вирджиния съжалява за деня, в който е видяла седми.
Така е, г-н Брей. Уверявам ви в това.
Извинете, генерале. -Приключихте ли, г-жо Дженингс?
Реших, че ще искате да погледнете преди да го отпечатам.
Отлична работа като тази ни помага да построим велика Америка.
Това ли? Това е нищо. -Боя се, че грешите, г-жо.
Не е случайно, че Бог ни е избрал да се установим на тази земя.
Запомнете го...господа.
Дай да го видя.
"С поздрави от Генерал Майор Джордж Армстронг Къстър, командващ седма кавалерия,
в армията на САЩ...В чест на гостите и придружителите им моля да бъда
удостоен с вечеря..."
Кажи му, че отказвам.
И защо?
Несъмнено и ти няма да приемеш? -Несъмнено ще приема.
Той кани градския съвет и всички важни хора в града.
Ген. Къстър е тук да си върши работата. Заслужава подкрепата ни.
И каква е тази работа? -Да защитава нашата общност и железницата.
Да защитава? Вчера неговите хора са застреляли един шайен в гръб!
Сигурно е правил нещо. -Беше стар и немощен мъж,
опитващ се да ловува. Не е бил заплаха. -Откъде знаеш? Видя ли?
Ако няма да ходиш, уведоми генерала лично.
Може би е време да решиш на чия страна си.
На кого пишеш? -На Президента, на Военното министерство.
И на ген. Шърман. -Няма да те чуят. Вече опита.
Мисля, мнението може да се промени. -Всички в у-ще смятат, че Къстър е герой.
Изглежда си сама.
Това, че си сам не прави борбата по-маловажна. Трябва да опиташ по-усилено.
Не е сама. Шайените винаги са били наши приятели.
Кучетата войни не са ни приятели. -Права си.
Но трябва да разберем отчаянието им. Виждат как избиват народа им,
крадат земите им, железниците избиват ненужно бизоните...
Това е Черният Чайник.
Колийн, Матю, искам да гледате момчетата.
Неуязвим, искам да останеш тук. -Искам да видя вожда си.
Опасно е, че Черният Чайник е напуснал резервата.
Обещавам ти, че скоро ще го видиш.
Тревожи се за Танцуващия Облак. Пита дали са го виждали.
Казва, че знае, че Танцуващия Облак е с кучетата войни, но се е надявал,
че ще го открие тук. Казва, че синовете му вече не го слушат.
Не знае как да си върне Танцуващия Облак.
Пита за Неуязвимия.
Добре е. Той е малкият ми син са нахио.
Ние сме от различни нации, но от един народ.
Иска ми се винаги да е така.
Той каза, "Аз живея с надежди."
Надежди...
Благодаря.
Момчетата заспаха на пода.
Да ги оставим там. Ще им е топло край огъня.
Топло ли ти е? -Малко ми е хладно.
Добре.
Толкова ми е трудно да си представя, че Танцуващия Облак е с кучетата войни.
Все едно да те видя да носиш пушка.
Снежната Птица сигурно много се тревожи.
Мислиш ли, че ще се върне? -Не и докато Къстър е тук.
Мисля, че Шеридан го е пратил отново, защото знае, че Къстър е като заредено
оръжие. Въпросът не е дали ще го използва, а кога...
Разбира се ако някой убедителен говори с него може да му промени вижданията
до известна степен...
Мислиш, че трябва да отида на вечерята? -Може да го обмислиш.
Поканил е всички влиятелни хора в града. Къстър не е тук просто да убива индианци.
Иска да е сигурен, че хората смятат избиването им за правилно.
Не бих могла да седя и да ям държавната говежда пържола. Не и когато шайените
гладуват на хълма...Ще ми приседне.
Права си.
Къстър никога няма да се вслуша в мен.
Радвам се, че размислихте, д-р Куин. -Всъщност се надявах и вие да го направите.
Да ми промените мнението? Заинтригуван съм.
Кристалът ви е великолепен, генерале. -Благодаря. Опитвам се да поддържам
малък оазис на цивилизация, дори тук в пустощта.
Не, благодаря.
Най-накрая нещо по което си приличаме,д-р Куин.
Да не би да не пиете? -Да, сър. За разлика от много приятели
офицери, аз смятам, че алкохола и войната не се съчетават добре.
Нима сме във война, генерале? -Микаела, не може ли да се насладим на вечерята?
Няма нищо, г-жо Дженингс. Свикнал съм да споря с маслиновите филиали във Вашингтон.
Уверявам ви, че дебатът с красива жена е доста по-привлекателен.
Не отговорихте на въпроса ми, генерале. -Американската армия не води война с индианците.
Но ако те откажат да спазват нашите договори, трябва да понесат последствията.
Не съм ял супа от костенурка откакто бях в семинарията.
Те понасят последствията от нашите "договори", генерале. Кучетата ви се хранят
по-добре от шайенския народ. -Моля ви, опитайте се да разберете, д-р Куин.
Правителството възнамерява да храни индианците, които искат мир.
На юг от Арканзас Ривър, във Форт Коб.
Но Черният Чайник иска мир. И им беше обещано да останат на север и да ловуват.
Договорът с медицинските профсъюзи не е давал такова обещание.
Беше им дадено устно. -Бях там и чух.
Смятам, че ако е дадено обещание, няма значение дали е писменно.
За човек, отвлечен от шайенските отцепници намирам поведението ви за доста изненадващо.
Вярвам, че да се нараняват невинни хора е погрешно.
Без значение кой е виновника.
Съжалявам, че ви прекъсвам, сър. Нуждаем се от докторката.
Какво се е случило?
Работници от железницата са били нападнати на север от града. Водят ранените сега.
Кой ги е нападнал, редник? -Индианска военна група. Шайени.
Може би малко барут и олово ще е най-подходящата храна за тях.
Изненадаха ни докато ядяхме. Повечето от нас дори не си взеха оръжията.
Знам, че боли. Почти приключих. -Ако имах пушка, щях да ги избия всичките.
Мръсни нещастници. -Морфинът ще облекчи болката.
Стойте мирно. -Дано всички горят в ада!
Когато приключиш тук, трябва да ми помогнеш да извадим един куршум.
Жена ми е в Сода Спрингс - ще се тревожи. -Ще се оправите. Аз съм лекар.
Сложете го там. -Казва се Мишел..Мишел Хейли.
Можете ли да й съобщите? -Ще се погрижим да знае, че сте в безопастност.
Колко бяха нападателите? -Дузина може би..трудно е да се каже...
Железницата ще донесе прогреса, който всички желаем.
И индианците го знаят! Нападайки железницата все едно нападат сърцето на града!
Трябва да вземем мерки! Човекът, който ни трябва е точно тук!
Жители на Колорадо Спринс, представям ви ген. Джордж Армстронг Къстър!
Това хич не ми харесва. -Не може да виним хората.
Как да спрем войните да нахлуят в града? -Сигурна съм, че това няма да се случи.
Преди се е случвало.
Добри хора, шайените - всички индианци, са врагове на нашата цивилизация.
Не можем да им позволим да продължат с варварските си нападения
по какъвто и да е предтекст. -Д-р Майк, трябва да спрем това!
Съгласна съм.
И ви уверявам, че ще направя всичко по силите си да предотвратя това.
Моля ви, всички ме чуйте! -Моля ви! Спрете!
Не всички шайени са наши врагове. -Тези нападения са от малка група
кучета войни. Армията знае, че Черния Чайник иска мир. Вече подписа договор.
Това, което армията знае, докторе, са 7 ранени мъже, лежащи в клиниката ви-
нападнати от вашите "миролюбиви" шайени. -Вие познавате някои от тези хора.
Знаете, че не искат да воюват. Искат само да живеят на своята земя.
Може би са прави. Не всички създават проблеми. Трябва да призная,
че познавам някои добри индианци. -Аз пък съм съгласен с моя командир.
"Единственият добър индианец е мъртвия."
Рискуваш много като идваш тук. -Трябва да говорим.
Мисля за сина си, когато се присъедини към кучетата войни.
Сега мисля, че е бил прав. -А баща ти - сгрешил ли е?
Дошъл си заради влака. -Няма да успеете да го спрете.
Тези нападения само влошават нещата.
Когато бях момче, можех да яздя с дни срещайки само моя народ. Можех да ловувам
когато пожелая. Бизоните бяха повече от камъните в този поток. Изпълваха долината
докъдето ти стига погледа...а сега ми нареждат къде да си сложа колибата,
къде да ловувам и с какво да се храня. И ако не изпълнявам нарежданията им
искат да ме убият. Разбери ме, не аз желая тази война.
Наистина те разбирам, Танцуващ Облак.
И знам какво е загубил народа ти.
Но не разбирам какво ще постигнете с това.
На север Червеният Облак и Оглала се борят. Отблъснали са войниците.
Само защото няма заселници там. Веднъж белите да поискат Паудър Ривър,
Червеният Облак също няма да има шанс. -Това причина ли е да не се борим?
Защото е невъзможно?
Ти така ли би постъпил?
Братко, ти не би ли се борил?
Когато войната започне, какво ще стане с жените, децата и възрастните?
Беше ни обещана защита във Форт Коб. Тази вечер Черния Чайник ще ги премести
на юг, където ще са в безопастност.
Коя е тази жена с Черния Чайник? -Жена му, Предишната Лечителка.
Когато Черния Чайник ти даде името, ти не знаеше колко е специално.
Ти си добра приятелка, Лечителке. Беше до мен в много нещастия.
Ти също си добра приятелка.
За брака ти със Съли. Това ми донесе много щастливи дни в дома ни с Танцуващия Облак.
Прекрасно е. Благодаря.
Защо трябва да става така?
Един ден, вероятно след много лета, Моят и твоят народ ще се разбират,
и вече няма да има страх. Знам, че ще се случи, защото познавам теб.
Ще се видим скоро.
Слънцето почти залезе. Време е.
Така е правилно. Ще си в безопастност с Черния Чайник.
Нищо ли няма да кажеш?
Ти си един глупак.
Винаги си бил.
Не знам защо съм спала с теб толкова дълго.
Аз също те обичам.
Страх ме е. Не се бой - ще тръгна. Но не е нужно да съм доволна.
Трябваше да бъде изненада.
Това е сватбения ти подарък.
Толкова е красиво, Съли..
Ще бъде, когато стане готово.
Реших, че ще ни трябва легло.
Може ли да те гледам докато работиш?
Разбира се.
Седни тук.
Мислех си какви късметлии сме да имаме тази къща. Не бих могла да си
представя изведнъж да си опаковаме нещата и да напуснем. Няма ги от седмица,
а сякаш е минала цяла година.
И на мен ми липсват.
Мислиш ли, че са добре?
Би трябвало вече да са в безопастност във Форт Коб.
Когато Къстър се насити да преследва кучетата войни, ще продължи нататък.
Може би тогава ще се върнат.
Понякога не мога спра да се чудя дали би искал да заминеш с тях.
Искам да кажа, че са твое семейство толкова време...
Шайените са мое семейство. Винаги ще бъдат.
Както и ти.
Кога ще осъзнаеш, че съцето ми ти принадлежи?
Най-добре се връщай на работа или може да останем без легло.
Толкова си красива, когато се смееш.
Не съм вярвала, че може да съм толкова щастлива.
Толкова те обичам.
Хорас, д-р Майк каза, че са пристигнали някакви лекарства.
Само момент - важна телеграма за армията.
Майра трябваше да отиде на пазар.. -Хорас...
Лекарствата. -Под тезгяха. Вземи ги.
Сигурен ли си? -Прочетох я два пъти.
Пишеше Къстър да отведе Седма Кавалерия на юг от Арканзас Ривър.
Но това е индианска територия.
Мислиш ли, че Къстър е намислил нещо?
Черният Чайник ще получи убежище във Форт Коб. Няма да са в опастност.
Ставаш доста добър, Брайън. -Не и колкото Неуязвимия.
Той се е упражнявал доста по-дълго. Мисля, че ще го впечатлиш следващият път,
когато го видиш.
Мислиш ли, че ще се върнат навреме за сватбата?
Не знам, Брайън. Надявам се.
Кажи на Колийн, че вечерята е готова.
Танцуващ Облак? -Съли тук ли е?
Тъкмо ще вечеряме. Ще останеш ли? -Няма време.
Дойдох за помощта ти. -Какво има?
Върнали са Черния Чайник от форта. -Какво?!
Агентът твърди, че няма правомощията да сключи мир с Шайените.
Казал им, че Черния Чайник трябва да сключи мир с главнокомандващия Шеридан.
Шеридан току-що изпрати Къстър на юг. -Сигурна ли си?
Видях телеграмата. -Армията не изпраща Къстър да сключва мир.
Къде е Черният Чайник сега? -Лагеруват край Уашита.
Трябва да ги предупредим.
Идвам с вас. Те са и мои приятели. Може да се нуждаят от мен.
Не се тревожете за нас. Ще спя тук.
Не, по-добре помолете Робърт И и Грейс. Ако не могат, останете в клиниката.
Ще яздим дни наред. Сигурна ли си? -Губим време.
Няма да е особено вкусно. Боя се, че докато момичетата прекарваха време
в кухнята с майките си, аз намествах счупени кости с баща ми.
Баща ти ли искаше да станеш лекар?
Беше взаимно решение. -И баща ми ми предаде медицината си.
Не съм те чувала да говориш за баща си.
Някога бил велик войн, с много скалпове на врага. След договорът с форт Ларъми,
оставил оръжието и учил медицина. -Какво го е накарало да се промени?
Споразумението събрало много велики народи, но някои от тях били врагове.
По пътя Шайенски войни убили един от Снейк. И се свикал съвет.
Моят народ изпушил лулата на мира със Снейк. Нашите вождове призовали
битките да спрат, и се разменили дарове. Последния подарък бил даден на опечаленото
семейство на войнът от Снейк. Още помня как дядото прегърна войнът,
който бе убил внука му.
Този войн беше баща ми.
Какво стана с баща ти? -Почина от коклюш.
Не знаех лек за тази болест на белите.
Трябва да си починете. Имаме дълъг път до реката.
Какво е това?
Чуйте...
Нищо не чувам.
Усещам мириса на дим...
Може да сме по-близо отколкото си мислех.
Вдигали сме колибите си тук през пролетта. Тревата е висока и реката приижда.
О, Боже...
Черен Чайник!
О, Черен Чайник...
Микаела! Танцуващ Облак!
Снежна Птица..
Вече съм тук...Тук съм...
Нахлуха в лагера преди изгрев... Не успяхме да се измъкнем.
Какво ще прави Танцуващият Облак без мен?
Намерих Черния Чайник и съпругата му край реката...Бяха застреляни в гръб.
Неуязвимият го е скрил...
Няма други оцелели.
Дори са заклали конете.
Къстър трябва да е взел заложници. Липсват около 40-50 жени и деца.
Как са могли да направят това?
Съли!
Куршумът е излязал. Минал е точно до костта. Извадил си късмет.
Дългокосият е преместил войниците си надолу по реката, към други села.
Тук не е безопасно за вас-трябва да вървите.
Все може да направим нещо.
Поне да ти помогнем да ги погребеш.
Ще ги оставим, където са паднали.
Птиците и вълците ще разнесат плътта им по земята.
Така ще нахранят нашата Майка отново.
Ще се грижите ли за него? -Ще се погрижим да е в безопасност.
Танцуващ Облак!
Къде ще отидеш? -Ще яздя с моите братя Арапахо.
Да търсиш Къстър?
Кога ще спрат убийствата? -Не виждаш ли всичко около теб?
Край вече!
Тръгвайте! Преди да е станало късно.
Ето чай. Ще ти успокои стомаха. -Благодаря.
Счуках царевицата и я накиснах, както ми каза. Бебето още спи.
Трябва да поспим. Да сме свежи сутринта.
Не...бебето се нуждае от мляко. Трябва да продължим.
Всичко е наред...
Ще проверя ръката ти преди да тръгнем.
Върнаха се!
Мамо! Мамо!
Толкова се притеснихме.
Всички добре ли са? -Ние-да, но я се вижте вие.
Мамо.
Кой е това? -Шайенско бебе...
Родителите му бяха убити. -Как?
Къстър атакувал лагера на Черния Чайник преди да успеем да стигнем там.
Мили Боже...
Те добре ли са? -Всичси са мъртви, Колийн.
Снежната Птица? Черният Чайник?
Неуязвимият...
Къде е той?
Къде е?!
Неуязвимия е убит с другите. Мъртъв е.
Не е възможно.
Той е още дете.
Трябваше да ги спрете! Защо не ги спряхте?
Брайън! -Остави го, Матю.
Ще се погрижа за тях. -Ще го вземем у дома и ще го нахраним.
Ако мога да направя нещо...
Никой не може да направи нищо. Благодаря, че се грижихте за децата.
Колко е сладък. Бедничкият... -Едва проплака снощи.
А знам, че е гладен. -Микаела и Съли сигурно се чувстват ужасно.
Не съм сигурен, че трябва да се грижиш за него. -Лорън?!
И какво предлагаш да направя? -О, не се заяждай с мен.
Той е малко, невинно бебе.
Ще порастне и ще ни мрази, както всички останали.
Имаш предвид каквото остане от тях. -Да, Къстър свърши каквото трябваше.
Лорън, бих искала кафе и брашно, ако обичаш.
Добре ли си, Микаела? -Добре съм. Имаш ли от онзи шоколад?
Да, но...Микаела, чувствам се ужасно заради случилото се с всичките ти приятели.
Бих искала две парчета, моля.
Как е той, Грейс? -Ще бъде добре, щом си пийне мляко.
Микаела, чух, че Къстър се е погрижил за индианския ни проблем край Уашита.
Имаше героично посрещане при завръщането му. Целия полк се върна за проверка.
Какво си мислиш, че правиш?
Само си бъбря с Микаела за голямата победа на генерала.
Мисля, че се опитваш да бъдеш жесток.
Ще взема тези неща, когато не си толкова натоварена.
Д-р Майк...
Д-р Майк!
Знаеш, че не всички сме доволни от случилото се с Шайените.
Мисля, че сантименталността е малко закъсняла, нали?
Ще те видя ли в църквата утре?
Чух те, че идваш.
Неуязвимият ходеше наоколо без да издаде и звук.
Защото той беше Шайен.
Звучи сякаш да си Шайен е нещо хубаво. -Мисля, че е така. А ти?
Беше убит защото е Шайен.
Може би... -Ти не мислиш ли така?
Мисля, че понякога се случват лоши неща. Без да има смисъл в това.
Мисля, че го мразят само защото е индианец.
Най-важното сега, Брайън...е ти какво си чувствал към него.
Ти си видял какъв е Неуязвимия... Човек и приятел.
Той беше мой "нахио". -Знам.
Реших, че може да искаш това с теб.
Той вече не може да ме чуе как свиря. -Не знам.
Шайените биха казали, че Неуязвимия се е присъединил към предците си с Великия Дух.
Но духът му е също и с нас тук. Мисля, че той е с теб всеки път,
когато си мислиш за него... Всеки път, когато свириш, той е с теб.
Вкусно задушено, Колийн.
Да, така е. -Благодаря.
Направих плодов сладкиш за десерт. Любимият ти - с ябълки.
Какво ще стане с шайенските заложници?
Ще ги държат затворени известно време. После ще ги преместят в резерват на юг.
Мислиш ли, че Къстър ще открие Тацуващия Облак?
Не знам, Матю.
Изглежда армията ще продължи да напада села с надежда да се натъкнат на
кучетата войни. Знаят, че те ще искат да защитят народа си.
Къде отиваш?
Имам да наваксвам с работата в клиниката. -Не мислиш ли, че е доста късно?
Имам много работа.
Ще чакам тук, докато се върнеш. -Не е необходимо.
Искам да остана.
Ще се видим сутринта.
Грейс?
Хорас, извинявайте, че ви притеснявам толкова късно.
Чудех се дали бихте ми помогнали. -Какво има?
Отнася се за бебето...опитвам да му дам шишето, но не го иска.
Не виждам как бихме могли да помогнем. Отиди при д-р Майк.
Отслабва...и се надявах...
Исакаш Майра да кърми индианче? -Моля ви да нахраните едно гладно бебе.
Разбира се.
Не се върна за продуктите си.
Исках да свърша това отдавна. Не можеш да си представиш
как се трупа прахта. -Не може да продължаваш така, Микаела.
Как?
Преструвайки се сякаш нищо не се е случило. -Съжалявам, но сега нямам време за посещения.
Ти си ми най-скъпата приятелка. Няма да се отървеш така лесно от мен.
Никога не съм те виждала такава, всичката ти борбеност се е изпарила.
Знам, че си видяла нещо ужасяващо. Но рано или късно ще трябва да говориш за това.
Много неща се написаха за тази битка. Хората вярват, че Къстър е направил нещо добро.
Че е убил предимно войни, че е истински герой. Герой ли е наистина, Микаела?
Как бих могла да знам? -Мисля, че знаеш повече от всеки друг.
Видяла си със собствените си ... -Не искам да бъда груба, Дороти.
Но наистина искам да приключа тази вечер.
Добро утро, Съли.
Връщам ти това. Благодаря ти. -Как сте вкъщи?
Как очакваш да сме?
Може би трябва да си спомниш с кого разговаряш, в случай, че си забравил,
че едно шайенско бебе спи в дома ми сега.
Е, как сте?
Доста е тежко.
Как е бебето. -По-добре е...
Надявам, че не ви притеснява много. -Почти не плаче. Спи почти цяла нощ,
ако Грейс го остави за миг. Тя се тревожи и суети...И сега като Майра помага
с храненето, смятам, че ще бъде добре. -Какво мисли д-р Майк?
Не мога да ти кажа. Не е идвала да го види.
Добро утро. -Добро утро, Съли.
Има яйца на печката. -Не, благодаря.
Мислех си да видим как е бебето след като отидем на църква.
Няма да ходим на църква.
Защо не? -Казах им да отидат. Аз имам
работа в клиниката. -Мислих, че снощи си приключила.
Мамо!
Имам тресчица.
Почиствах в плевнята. Влезе навътре.
Тресчица?!
Боли ме- извади я!
Седни.
Колийн,ако обичаш.
Дръж така.
Ох, боли ме!
Трябва да я извадя. Стой мирно. -Причиняваш ми болка.
Дай й възможност, Брайън.
Нищо не откривам. -Вътре е. Усещам я.
Ох!!! -Сериозно, Брайън! Това е просто тресчица!
Защо не я натопиш в топла вода?
Извинете ме.
Какво правиш?
Няма ли да влезеш? -Сега не е подходящия момент.
Подходящ момент ли?
Чуй я само!
Тя знае, че съм тук. Трябва сама да се справи.
Не може просто да я изоставим... Знам какво преживява.
Не е същото, Матю. Това не е просто да изгубиш близки хора. Много повече е.
Никога не съм срещал някой като нея. Винаги се опитва да открие доброто
в хората. Вярва, че може да постигне всичко...освен да спре това.
И след всичко, което видя там, нещата никога няма да бъдат същите.
Тя изгуби нещо в себе си, Матю.
И трябва да намери начин да си върне надеждата.
Ами ако не успее?
Ами ако й е нужна помощ?
Заведи Колийн и Брайън в църквата.
Какво ще правиш? -Ще намеря помощ.
Хайде.
Откъде знаеше, че съм тук?
Тук те открих, когато Едноокия уби сина ти.
Как е малкият?
Робърт И и Грейс се грижат много за него.
Имахме много бебета в селото - не зная кой му е дал живот.
Не зная името му.
Много е опасно да се връщаш тук. -Няма какво повече да ми сторят.
Видях сянката си.
Сянката винаги ли значи... -Не винаги означава смърт.
Не знам какво предстои, но Духовете ми казаха да се върна първо тук.
Да завърша започнатото с д-р Майк.
Тя е в тъмно място. -Знам.
Аз също бях там.
Бебето ще оглушее от твоето пеене. -Всъщност, той ми каза, че му харесва.
Нима?
Каза ми, че имам най-прекрасния глас.
Усмихва се.
Това е защото те харесва. -Мисля, че е така.
Искам да се грижим за него, Робърт И... Винаги.
Мисля, че Бог не ни дари с дете, защото ни е пазил за него.
Говориш глупости.
Виждам те когато си с него. Можем да му дадем добър дом.
Грейс, той е индианец.
Не е... -Цветнокож?
Очаквах това от всеки друг, но не и от теб.
Ще си имаме наше семейство, Грейс. Обещавам ти. Но да направим това
в този град? Това са неприятности. -Преди не си бягал от неприятности.
Това дете ще получи само омраза! Никой няма да иска да е с него.
Ще си има нас. Ще израстне в любящ дом. Кажи ми, Робърт И...
Кой ще се грижи по-добре от нас? Кой ще го разбере по-добре от нас?
Този път искаш прекалено много, Грейс. Просто е прекалено.
Мисля, че Брайън има право. Ще си полегна.
Лека нощ, Матю.
Лека нощ, мамо.
Колийн, ще ми помогнеш ли в плевнята? -Искам да довърша.
Сега.
Съли.
Къде беше?
Бях зает.
Радвам се, че си тук. Искам да прегледам ръката ти.
Ръката ми е добре. -Все пак искам да проверя...
Казах ти, че съм добре.
Искаш ли кафе? -Не.
Не искам нищо за пиене, не искам да оправяш нищо. Искам да спреш
и да ме погледнеш в очите. -Съли...
Просто ме погледни. -Защо го правиш?
Не се опитвам да те нараня... -Но ме караш да си спомням.
Знам, че сърцето ти е разбито. Да не мислиш, че не се мразя,
че не съм до теб и децата? -Добре сме.
Когато си наоколо, не мога да спра да мисля, как допуснахме да се случи това?
Не сме позволили да се случи! -Но трябваше да го спрем.
Има неща, които не можеш да спреш! -Можеше да опитаме по-упорито.
Съли, това бяха наши приятели. Ние ги изоставихме.
Не, аз съм тази, която застана на страната на града, аз исках железницата-
Аз ги изоставих.
Танцуващият Облак не мисли така.
Върнал се е и иска да те види.
Как е възможно?
Защото не те вини.
Защо иска да ме види?
Иска да завърши обучението ти за медицината.
Той се нуждае от това, Микаела. Може да си помогнете взаимно.
Какво да правя? -Довери му се. Както той ти се доверява.
Когато един лечител обучава някого, той губи част от лечебната си сила.
Според Шайенски обичай трябва да го дариш с подарък.
Какъв подарък?
Трябва да е нещо, което да е от сърце и да докосне неговото сърце.
Но аз нямам нищо, което...
Това е сватбеният ти подарък.
Ще бъде чест за Танцуващия Облак.
Бих искал да я облека - само веднъж.
Иска ми се да знаех какво да ти кажа. -Знам какво е в сърцето ти.
Така е и в моето.
Не трябваше да пускам Снежната птица да тръгне без мен.
Не.
Ти не си причинил това.
Моят народ причини това на твоят!
Толкова съм отвратена... И засрамена.
Не може да живеем в гняв и вина. Време е и двамата да се ицелим.
Не знам как.
Духовете ще ни помогнат.
След това ще говорим за медицина.
Не мога да кажа дали Духовете ти съществуват. Дори не съм сигурна
какво чувствам към своя Бог.
Само защото сме им ядосани, не значи, че ще ни напуснат.
Колко време няма да я има? -Колкото е необходимо.
Може би след няколко дни.
Мислех, че Танцуващия Облак вече я е научил на разни неща.
Той иска да я научи на всичко. Мисли, че така майка ти ще стане
по-добър лекар. Това е неговия начин да оправи нещата.
Когато се случат ужасни неща, ако човек успее да извлече
нещо добро от това, това помага. За да може да продължи напред.
Ти така ли правиш? -Да.
Както когато мама умря и заживяхме с доктор Майк.
Точно така.
Когато Неуязвимият умря, скри това бебе, за да може то да живее.
Може би като порастне ще стане велик вожд като Черния Чайник.
И ще се бори за мир.
Ще ми помогнеш ли за последното?
Съли? -Какво?
Може ли да посетим бебето?
Разбира се. Веднага щом свършим.
Това е Брайън.
Здравей, мъниче.
Изглежда щастлив.
Предполагам, че не знае какво се е случило.
Ужасно е да изгубиш майка си и баща си.
Не се бой. Ще намериш хора, които да те обичат.
Точно като мен, когато истинската ми майка умря.
Да.
Неуязвимият му спаси живота. Скрил го е с тялото си от войниците.
Неговата майка спасила живота му по същия начин.
Затова е много важно бебето да стане добър човек.
Съли смята, че той може да стане вожд един ден.
Може да накара хората да спрат да се мразят и да воюват непрекъснато.
Може дори да спаси нечий живот.
Може би вече го е сторил...
За да разбереш медицината, трябва да знаеш как е започнала.
Един ден, много отдавна, животните се разгневили на човека, че ги убива
и яде. И се събрали на съвет да решат каква болест да даде всяко животно
на човека.
Можеш да намериш този кедър на високите хълмове. Растат там, близо до земята.
Виждала съм го. Има дребен плод. -Точно така.
Ако не може да се приготви чай, плодът се дъвчи и се гълта сока.
Сигурно ужасно ти липсват.
Те винаги ще бъдат с мен.
С мен също.
Един приятел веднъж ми каза, че трябва да се вслушвам повече в песента на природата.
Бях забравила колко е красива.
Благодаря ти, че ми помогна да я открия отново.
Когато затворим сърцата си от болка- те остават затворени за всичко наоколо.
За радостта както и за тъгата. Дори за онези, които обичаме.
Исках само да забравя.
Моят народ има нужда да помниш.
Ако истината не се изгуби, може да има поука.
Трябва скоро да тръгна. Ще ми доведеш ли бебето довечера?
Заминаваш ли? -Научих те на всичко, което знам.
Не. Искам да кажа, че още чувствам..
Танцуващ Облак, не знам къде принадлежа. -Съли някога казваше същото.
Отговорът вече е в теб. Или нямаше да имаш куража да дойдеш тук.
Къде ще го отведеш?
Малко време остава на народа ми, малко останаха от старите.
На север има група Шайени, които отказват да живеят в резерват.
Ловуват в земи на име Йелоустон. Познавам тези хора.
Ще отгледат това бебе като дедите ми.
Ами ти?
Ти къде ще отидеш?
Иска си го обратно?!
Ще го доведеш ли когато се мръкне?
Не! Не може да го вземе. С Робърт И решихме да го отгледаме.
Грейс!
Съжалявам, не знаех.
Ти каза, че родителите му са мъртви. -Но той е част от племето.
Има други групи. Имат същият живот, същите традиции. Ще бъде отгледан...
С Робърт И ще го отгледаме добре. -Знам, че е...
Ще бъде в безопастност с нас.
Грейс, ако нямаше Шайени, които да го вземат, не мисля, че бихме намерили
по-любящи хора да го отгледат.
Какъв живот ще му осигурят, който ние не бихме могли?
Живот на Шайен.
Да бъде преследван от войниците? Или да гладува в ужасен резерват?
Мисля, че това зависи от нас.
За да ти благодаря за уроците ти. И за приятелството ти.
И двамата искаме да я вземеш.
Сложила е камъни около сърцето, за да те пазят.
А ястребовите нокти ще ти дадат кураж да посрещнеш непознатото.
Малко е криво. Но шиенето ми не е добро както и готвенето.
Ще я нося с гордост.
Това е Робърт И.
Какво правите тук?
И ние искахме да се сбогуваме. -И искахме да сме с теб.
Исках Танцуващият Облак да знае, че молитвите ми са с него.
И целият му народ.
Щастлива съм, че сте тук.
Вземи го, д-р Майк. Ние вече се сбогувахме.
Винаги помни как една чернокожа двойка се грижи за теб, когато нямаше друг.
И една бяла жена те кърми. Сега ще порастнеш като част от смел и горд народ.
Със Съли мислихме за име.
Ще те наречем Живеещият с Надежди.
Така ще носиш думите на вожда си.
Живеещият с Надежди - прекрасно име.
Всичко е наред. Не се безпокойте.
Липсвахте ми.
Микаела....сигурно е три през нощта!
Първият път, когато срещнах Шайените...
Ми помогнаха да намеря Брайън, когато той избяга.
По-късно Съли и Танцуващият Облак доведоха Черния Чайник в хижата.
Беше ранен от армията и се нуждаеха от помощта ми.
Тогава Черният Чайник ми даде шайенското ми име - ....
Означава "Лечителката".
Никога не съм познавала някой да иска мир повече от него.
Искам да ти разкажа за Черния Чайник...
За шайенския народ.
Искам да хората да знаят кои са. И какво им се случи.
Кажи ми истината и ще я отпечатам.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА от отбор LosT in TransLaTion