По-внимателно. Вижте какво правите. Знаете ли колко платих за табелата?
Повтори ни го още веднъж и ще се качиш сам да си я сложиш.
Внимателно, че боята още е прясна.
Брайън...
"Тоалетът е водещ по време на молитвата в третият ден от сватбата.
Големината на сватбата е определяща и за менюто."
Така.
Този релеф ще пасне отлично. Ще изглежда прекрасно на раменете ти.
Колийн, би ли прочела отново часта относно вечерята.
Това не е необходимо, Грейс.
Не, това ще бъде най-пищната сватба, която Колорадо Спрингс ще види.
Обзалагам се, че е така.
Оценяваме ентусиазма ви, но... -Ентусиазъм ли?
Това е най-вълнуващото събитие случвало се някога в града.
С идването на влака след 3 дни и сватбата седмица по-късно...
Просто двамата със Съли не сме си представяли нещата така грандиозни...
Говорейки за снимки, искам да седнеш и да огледаш тези деколтета.
Какво мислиш за това - много ми харесва.
Разбира се и това е красиво. Харесва ми как изглежда откъм гърба.
Не е ли велико? -Разбира се, ако искаш влака в града.
Разбира се, че го искаме. -Съли има различно мнение по въпроса.
Точно така, Джейк. -Нали?
Как вървят нещата със сватбата? -На бас, че ще имам братче.
Брайън...
Колийн иска сестричка, затова се хванахме на бас.
Не мисля за това, Джейк. Аз дойдох да помоля Робърт И
Да ми поправи триона. Счупих острието. -Как стана това?
Какво му е на Съли? Най-накрая ще го огрее...
Ханк!
Мисля, че тази дискусия може да почака. -Всичко е наред, Отче.
Мама ми е обяснила за птичките и пчелите. -Съмнявам се, че ти е разяснила версията на Ханк.
Като стана въпрос за облози, на бас, че Съли няма да го направи.
Това са глупости. -Не ми изглежда въодушавен особено.
Не се чувства добре. Иска Танцуващият Облак да му е кум.
Но след Уашита...
Ген. Къстър уби Снежната Птица и приятеля ми - Неуязвимия. Помниш ли?
Да убиваш войни е едно, а жени и деца- съвсем друго.
Залозите са две към едно. Има ли желаещи?
Всички изискани сватби се нуждаят от покани, с цел да се избегне идването на непознати.
Извинете ме. Трябва да свърша нещо. Съжалявам.
Д-р Майк се чувства малко неловко, защото баба няма да дойде.
Не я виня. Представяте ли си - майка да не дойде на сватбата на дъщеря си.
Ами останалите от семейството й? -Изглежда баба държи юздите на всички.
Няма да е същото без Танцуващият Облак. Той е най-добрия ми приятел.
Още ли нямаш вести от семейството си?
И без тях няма да е същото. -Боя се, че имаш право.
Аз ще бъда твоето семейство.
А аз ще бъда най-добрия ти приятел.
ДЖЕЙН СИЙМОР Е
ДОКТОР КУИН ЛЕЧИТЕЛКАТА
ДЖО ЛАНДО
ЧАД АЛЪН
ДЖЕСИКА БОУМАН
ШОН ТУВИ
Ингрид?
Прекрасна къща. -Наистина.
Какво има, Ингрид?
Никога няма да имаме къща. Матю все е зает с добитъка и не успява да я завърши.
Съли му предложи помощ, но Матю все измисля оправдания да не я приеме.
Това са само оправдания. Инати се от гордост.
Опитва се да докаже, че е мъж. -Въпреки, че вече е мъж.
Да.
Приключих. -Добра работа, Брайън.
Съли, може ли аз да съм ти кум? -Брайън много си малък.
Но съм прекалено голям да нося пръстена. -Кой ти каза?
Г-жа Годфри. -В книгата й пише, че този, който носи
пръстена трябва да е между 3 и 8 години. -Видя ли? Аз съм на 10.
Ами ако носиш повече от един пръстен? Г-жа Годфри пише ли нещо по въпроса?
Не. -Но пръстенът е само един.
Всеки го знае.
Изглежда не е така. Чувала съм за двойки, които си разменят пръстени.
Това ли ще направите със Съли? -Никога не сме обсъждали темата.
Със сигурност не сме. -Но не значи, че не можем да го направим.
Нали?
Разбира се.
Няма да нося пръстен. -Нали се съгласи да го обсъдим.
Току-що го направихме. -Дори не си чул мнението ми.
Каквото и да е то, Микаела, няма да нося пръстен, така, че не си хаби думите.
Но дискусията включва да се изслушат всички страни и после да се вземе решение.
Давай.
Всъщност има много двойки, които си разменят пръстени.
Не само съм чувала, но съм и срещала в сводомислещото обкръжение на баща ми.
Свободомислещи хора? -Това са хора, които не се боят
да се борят с обичаите. -Не се страхувам.
Не съм казала това.
Не това исках да постигна. -Искаш просто да се съглася.
Не.
Исках само да споделим мислите и чувствата си.
Винаги си бил до мен, Съли. Винаги си ме изслушвал.
Ако всеки от нас носи халка, показваме на света, че си принадлежим.
Че сме мъж и жена и не е нужно друго, за да докажем това.
Ти имаш всичко това.
Няма нещо, което да не можеш да ми кажеш. Знаеш го.
Халката значи много повече от името.
Кажи ми честно - как ще се почувстваш, ако трябва да смениш името си на Байрън Куин?
Шайените не променят имената си, когато се женят.
Ние не сме шайени.
Мисля, че няма да решим спора сега.
Лека нощ.
Две халки ли? -Не разбирам защо трябва да си по-голям
за да носиш две халки? -Съли съгласи ли се?
Д-р Майк каза, че не са го обсъдили, а Съли - че би трябвало да го обсъдят.
Как звучеше, когато го каза? -Като че ли беше ядосан.
Залозите току-що се удвоиха, приятели. -Ами моят облог?
Братче или сестричка?
Не слагай каруцата пред коня.
Г-жа Годфри пише в книгата си, че шаферката трябва да е над 13 годишна.
Пише, че 15 е средната възраст. -15 ли?
Да, моята възраст.
Колийн, сигурно си мислиш,че...
Искам да ми бъдеш шаферка. -Наистина ли?
Разбира се. -Но нищо не ми каза.
Бях доста ангажирана напоследък. -Надяваш ли се да получиш новини от Бостън?
Предполагам.
Ще ми окажеш ли честта?
Не съм взел решение все още. -Знам.
Но не съм дошла за това.
Дойдох да поговорим за Матю и Ингрид. -Какво за тях?
Очевидно Матю иска да докаже мъжеството си като построи сам къща.
Идеята не е лоша.
Съли, откакто Олив му остави стадото, той няма достатъчно време да...
Тогава трябваше да приеме предложението ми. -Какво предложение?
Да вземе старата къща. -Предложил си му я?
Преди месеци.
Защо не ми каза?
Не виждах смисъл ти да се захващаш с това.
Това ли мислиш, че правя и сега? Че те притискам?
Мъжът трабва сам да реши някои неща. -Както и жената.
РАЗПИСАНИЕ Влакът трябва да пристигне в 9ч.
Навреме.
Най-добре да е така.
Търпението не е сред добродетелите ми. Очаквам пратка с муниции.
Междувременно сложете това на таблото.
Такъв е федералния закон.
Танцуващият Облак Жив или мъртъв - 500 долара награда.
Хайде, мамо. Побързай.
Микаела.
Очакваме този ден толкова дълго, че мислех, че никога няма да дойде.
И най-накрая идва.
Дороти, исках да те питам... Ще ми станеш ли кума?
О, Микаела!
Дороти...
Какво има?
Имам нужда от съвет, от човек с опит.
Не се безпокой. Лесно е като детска игра. -Но нали знаеш, че никога не съм играла на нея.
Ще ти кажа всичко, което знам. По-точно, което си струва да ти кажа.
Не очаквах, че ще дойдеш да видиш влака. -Не съм.
Дошъл съм за нещо друго. -Много съжалявам, Съли, но трябваше да го закача.
Такъв е закона.
Ето го.
Вижте! Това е Джон. -Кой е Джон?
Онзи, който беше пострадал при влаковия пожар и мама му оправи лицето.
Сериозно ли?
Хей, здравей. Как си?
Като кмет, за мен е привилегия да приветствам железницата от Рио Гранде в Колорадо Спрингс.
Мунициите ми, господа.
Мисля, че искате да започнете както трябва. Доставяйки пратките навреме.
Ген. Къстър, мисля, че е учтиво да изчакате до утре да се разтовари вагона.
Мисля да продължим с празника. А вие? -Разбира се. Учтиво е.
Дами и господа, първия пътник пристигнал в красивия ни град.
Майко?!
Притеснявах се, че няма да дойдете. -Не толкова, че да се съобразиш с плановете
на майка си и сестрите си. -Беше ми казано, че сватбата трабва
да бъде на 20 май. -Кой ти го каза?
Близък приятел. -На какво, за бога, се основава тази прогноза?
На духовното му упътване. -Отецът ти е казал датата на сватбата?
Не, всъщност... -Танцуващият Облак я избра.
Танцуващият Облак? -Трябваше да се досетя.
Очевидно някакъв индианец е по-важен.. -От цветарско изложение ли?
И ще съм ти благодарна да не го наричаш "някакъв индианец".
Индианец?! -И не беше случайно.
Беше получил знамение. -Важното е, че всички се събрахме
за сватбата на обичаната ни Микаела и г-н Съли и ще я отпразнуваме с радост.
Никой не се отнася така с момичетата ми! Разбра ли?
Това са курви.
Като стана въпрос за дами...
Може ли?
Не, не можете.
Почти ми беше приятно да се запознаем.
Това е Ханк. Ханк си е...Ханк. -Доста е очарователен.
По един примитивен начин. -Той е прасе.
Да,..е какво мислите?
Вече съм я виждала. -Имам предвид табелата.
О, да.
Беше подарък за рожденият ми ден от всички в града.
"Целият град." -Много е хубав, Микаела.
Да, хубав е. -Осъзнавам, че може би не е така луксозен...
"Вероятно". И "луксозен"? Наистина, Микаела, говориш на жаргон.
Какво? -Започваш да звучиш повече
като тези селяндури, отколкото като нас. -Акцентът й се е променил малко,
но мисля, че е очарователно. -Така ли? Никой не ми е казал.
Откъде биха могли да знаят?
Е, как звуча сега?
Нито оттук, нито оттам.
Мамо.
За щастие никой не е болен сега, така, че не се нуждая от стаите.
Така, че всеки ще си има собствена стая. -Болни?
Това са възтановителните стаи на д-р Майк.
Не се безпокой, добре ги почистваме. -"Почистваме ги добре."
Правилно.
Ако нещо изникне, може да се наложи да си делите стаята.
Ще ти спестя усилията. Ще отседна в хотел.
Ще отидеш в Маниту? -Какво?
Маниту е на 15 км оттук. Там е най-близкия хотел.
Стаите са чудесни, Микаела. Особено тази с терасата, Марджъри.
Престани!
Микаела...
Деца..
Знам, че сестра ти никога не е контролирала нрава си, но нещо не е наред.
Боя се, че е така. Мина повече от година откакто Еверет я изостави.
Би трябвало да се чувства по-добре, или поне облекчена.
Става все по-зле с всеки изминал ден, и по-кисела с всеки изминал час.
Имаш ли противоотрова за предателство?
Възможно ли е утре да си вземем товара? -Товар?
Донесох някои неща за сватбата. -Някои неща?
Доколкото е възможно да побереш Бостън в товарен вагон.
Поръчах изтънчени неща от Денвър.. -Но майко...
Без възражения. Не съм изминала толкова път, за да не направя сватбата както трябва.
Този също. -Китайски порцелан, сребро, кристал,
спално бельо, чеис.. -"Чеиз".
Чеиз.
Смокинги и сватбена рокля. -Майко.
Просто е божествена. -Майка я поръча от Лондон.
И шлейфът също.
Много мило, че сте си направили труда, г-жо Куин, но с Микеала си имаме свои планове.
Ще се погрижа Хорас да пази тези неща, докато приключи сватбата.
Да приключи ли? Но тези неща са сватбата. -Светбата не е само вещи, майко.
Доставете тези сандъци в църквата, моля. -Но те...
Те са мои.
Да, госпожо.
Вероятно обядват при Грейс. Може да поговорим.
Съжалявам, Съли, опитай се да не реагираш много бурно.
Какво?!
Къстър накара Хорас да го закачи вчера.
Ген. Къстър на вашите услуги. -Това са Марджъри, Ребека.
Пристигнахме от Бостън за сватбата на Микаела. Вие ще присъствате, нали?
Разбира се. Не съм си помислял да пропусна събитието на годината.
Г-не, погрижете се за поръчката на муниции.
Няма да тръгнете да предупреждавате този индианец, нали г-н Съли?
На два етажа е, с три камини.. -Имам си собствена стая.
Аз също. -И има вътрешна канализация.
Оценявам помощта ти за къщата, Матю. -Нищо работа. Ти сам си я построи.
Така е защото нищо не ми пречеше. Не съм имал добитък, за който да се грижа.
Струва ми се, че стадото става все по-голямо.
Ангажира голяма част от времето ти.
Не мога да приема старата къща, Съли. -Матю, ще ми направиш услуга.
Не искам да я видя да се разпадне.
Не разбираш. Прекалено голям подарък е. -Стадото не беше ли голям подарък?
Тя почина.
Какво да направя? Да умра, за да я приемеш?
Не. Не си прави подобни шеги. -Тогава поне си помисли. Става ли?
Ето ги.
Не е ли великолепна? -Просто очарователно.
По-голяма е. -Каква прекрасна гледка, Микаела.
Нали?
Съгласна съм с майка. Като старата къща е, но малко по-голяма.
Не, много повече от това е.На два етажа е, с три камини, с повече стаи..
По-голяма е.
И вътрешна канализация. -Какво? Това ли?
С цялото ми уважение това е отходно място.
Не е канализационна система. -Но тук не е Бостън.
Именно. -Точно така, Микаела.
Прекрасен дом за Колорадо Спрингс. Всички сме съгласни с това, нали?
Разбира се. -Чудесна е.
Лека нощ, Микаела.
Помолих Матю да изчака отвън с децата. Трябва да поговорим.
Всъщност аз трябва да ти кажа нещо. Първо, името ми не достатъчно добро,
сега и къщата ни не достатъчно хубава. Когато се обърнах, те видях как я
гледаше през тяхните очи. Чух повече, отколкото някога съм искал за Бостън
и за Колорадо Спрингс. Домът ти трябва да е тук. И ми се ще да разбера
кога ще погледнеш света през нашите очи?
Къде отиваш? -Трябва да свърша нещо.
Не знам защо чаках толкова дълго.
Съли!
Мисля, че всички вече се познавате. -Чудесно е да ви видя отново.
Разбрах, че вие ще правите кетъринга.
Храната. -О! Да, г-жо.
Ето менюто. -Майко, Грейс е планирала чудесен обяд.
Какво е това? -Дантелата.
Ще бъде по цялата рокля на Микаела. -Може да спрете да се тревожите
за роклята още сега.
Е?
Зашеметяваща е. -Разбира се. Погледни тези волани.
А шлейфът е два метра дълъг. -Винаги съм харесвала дълги шлейфове.
Ами тези бухнали ръкави? Не са ли сладки?
Всъщност горната част е малко натруфена за моя вкус.
Предпочитам дантела.
Смокингът за младоженеца, рокли за шаферките, костюми за шаферите и разбира се
прекрасна рокля за кумата ти-Ребека. -Но...
Майко, мисля, че Микаела вече си има кума. -Нямам нищо против.
Но... -Не. Наистина, Микаела. Майка ти е права.
Такъв е обичаят. А тази сватбена рокля.. Нищо не би могло да се сравни с нея.
Това не е вярно. -Напротив. И всички сме наясно.
Ето там.
Това е конят на Съли, но него го няма.
Вие - пазете коня на г-н Съли.
Липсваше ми моя брат. -Скоро ще се ожениш.
Да, но не затова съм тук. -Добрият брак е едно от най-важните
неща в живота на един мъж. Ние сме късметлии- намерихме добри жени,
които да направят брака чудесен. Намирайки щастието с добра съпруга, ми напомня
за щастливите мигове със Снежната Птица. -Често си мисля за нея.
А аз не. Не ми е нужно. Тя ме изпълва. Ето защо вече не се нуждая от това.
Това беше сватбената ми риза от Снежната Птица.
Трябва да я носиш на сватбения си ден.
Исках да си ми кум и да стоиш до мен. -Кум?
След всичко, което се случи, се питам дали изобщо съм мъж?
Ти си 1000 пъти повече мъж от Къстър.
Дава награда за главата ти. -Защо е всичко това?
Вече не съм с кучетата войни, нямам сърце за техните кръвопролития.
Сам съм и не съм заплаха за никого. -Защото си водач и лечител.
Ако е писано Къстър да ме убие, не мога да го спра.
Можеш да избягаш. Колкото се може по-далече.
Човек не може да избяга от съдбата си.
Ще ти бъда кум.
Не...прекалено е опасно.
Подплашихте ми плячката. -Не, г-н Съли. Вие подплашихте моята.
Шунката омеква, суфлето спада, леда се топи..
Моята храна нямаше да омеква, да спада и да се топи.
Щом Съли дойде ще му кажеш "да", нали? -Ако изобщо дойде.
И не съм казал това.
Казах ли ти, че си красива тази вечер? -Не, беше прекалено зает с г-жа Куин.
Един момент млада госпожо.
Това е най-хубавото, което си ми каззал цяла седмица.
Искаш ли?
Не изглеждаш добре.
Имам предвид, че изглеждаш красива, но изглежда страдаш.
Цялата гориш.
Да излезем на чист въздух?
Пийни си малко.
Благодаря, сержант.
Има хора, които ме чакат и се тревожат. -И би трябвало.
Не можете да ме държите тук вечно. -Така е. Мога още сега да ви убия.
И да приключим. -Но няма да го направите.
Няма ли? -Не.
Защото доста убийства ви се събраха напоследък. Хората са ви хвърлили око.
Хора от много места. -Но все пак мога да убия приятеля ви.
Би могъл.
Но тогава аз ще трябва да ви убия.
Развеселихте ме, г-н Съли. И затова ще ви освободя.
Ами конят ми? -Хайде сега. Имате си репутация.
Вие сте планинеца, който не се нуждае от оръжия и коне, нали така?
Да, точно така.
Най-добре тръгвайте докато не съм размислил.
Не се тревожи. Той ще дойде.
Ти не разбираш.
Съли си тръгна преди два дни и ми беше ядосан.
Не го виня.
Позволих на майка да се пазари и да поеме всичко.
Отправих искания към него, които може би са невъзможни.
Не бих го винила ако е размислил.
Не бих го винила ако никога не се върне.
Закъсняхте.
Надявам се, че добре сте закусили при Грейс.
Беше така да се каже "жилаво". -Най-добре да побързаме.
Да разбирам ли, че нямаш вести от Съли?
Сигурно не е имал възможност да ни предупреди.
Всъщност съм притеснена, че нещо може да се е случило.
Действително нещо се е случило. -Имах предвид със Съли.
Имах предвид теб. Вързаха те. -Не ставай смешна.
Съли никога не би постъпил така с мама. -Да, той я обича.
Боя се, че любовта няма нищо общо. Просто има някои мъже, които се плашат,
когато настъпи време да се врекат и зарязват жените пред олтара.
Не ме е зарядал пред олтара, майко. -Поне имаше благоприличието да не чака
сватбения ден. -Престани да си правиш прибързани изводи!
Само се опитвам да те предпазя от още унижения.
Нали не възнамеряваш всичко да продължи? -Възнамерявам да разбера какво му се е случило.
Може да е ранен и да се нуждае от помощта ми.
Защо изобщо си е тръгнал, освен ако майка не е права?
Сигурно си има причина. -Дори и да беше от тези мъже,
той никога не би избягал. -Татко избяга.
Виждаш ли? Дори едно дете е по-разумно от теб, Микаела. Приеми фактите.
Съли изобщо не беше подходящ избор. -Откога си екперт в избора на съпруг?
Знам, че Съли никога не би ме изоставил заради някаква уличница!
Елате с мен, деца.
Нека аз поговоря с нея. -Моля?!
С Марджъри се разбираме. -Нима?
Тогава може би можеш да ми обясниш защо винаги е така жестока към мен.
Можеш ли? -Да.
Така ли?
Първо на първо, то е ясно като бял ден- тя ти завижда. Винаги ти е завиждала.
Но тя имаше всички ухажори. -И са я изоставили смутена и болна.
Болна? -Изглежда си твърде близо, за да видиш, док.
За какво говориш? -Треската, стомашните болки-
виждал съм го при момичетата ни много пъти. Нейния съпруг й е оставил повече отколкото
някой предполага.
Остави ме на мира.
Няма. Изглежда достатъчно са те оставяли. -Спести си състраданието.
Не е състрадание. Чувствам се самотна в много моменти.
Дойдох да ти дам това.
Какво е това?
Флексид.
Искам да пиеш отвара от това по няколко пъти дневно и ще излекува възпалението.
Ще ти направя и инжекция със сребърен нитрат. Обикновено това е достатъчно.
Все пак е лечимо.
Не можех да отида при д-р Кетридж. -Разбирам те.
Не си виновна. Еверет те е заразил. -Еверет...
Марджъри, не може ли да поговорим? -Ако искаш да ти се извиня, че те зашлевих-
извинявам се. Ако искаш да ти благодаря, че ми даде това - благодаря ти.
Не съм дошла, защото искам извинения или благодарности. Дойдох защото...
Искам да сме приятелки.
Може би дори сестри.
О, Микаела.
Надявам се Съли да се върне.
Здравей, Брайън. -Здрасти, Джон.
Нещо тревожи ли те? -Никъде не пасвам.
Голям съм да нося пръстена, и прекалено малък за да съм шафер или кум.
Последният път когато бях тук, аз бях този, който не се вписваше.
Помниш ли? -Да, но това беше заради катастрофата
и лицето ти бе обгорено. Но мама те оправи и сега пак си машинист.
Длъжник съм ти. Сега ще ти помогна ти да се впишеш.
Как ще го направиш?
Влакът закъснява заради ремонт и имам една идея.
Това е Съли!
Съли!
Извинявай.
Не, аз съжалявам.
Съжалявам, че закъснях, но Къстър ме хвана.
Къстър?!
Отидох да предупредя Танцуващия Облак. Къстър и хората му са ме проследили.
Танцуващия Облак? -Успях да го видя, но Къстър - не.
Добре е засега.
Да се надяваме. Не ме интересува модерна сватба интересува ме да ти стана
съпруга, а ти мой съпруг. Готова съм да погледна света през нашите очи.
Няма нужда да отлагаме. Ще направим всичко по нашия начин.
За начало - аз няма да нося халка, а ти няма да си сменяш името.
Звучи ми като отлично начало.
Хей, Съли.
Елизабет. -Колко мило.
Знам, че не е нищо особено в сравнение с вашия "Бостън Глоуб", но...
Наистина е удивително, че се справяш с всички публикации съвсем сама.
Благодаря.
Дороти, снощи с Ребека говорихме относно кумуването.
Нямам нищо против. -Не, не ми е приятно това, което се случи.
Особено по начина, по който се случи, както и на лъчезарната ми сестра.
Така, че ако нямаш нищо против, искам и двете да сте ми куми.
Майка ви е права. -Благодаря.
За какво съм права?
Винаги е било традиция най-голямата сестра да е кума, освен ако нямаш такава.
Мислех, че сме се уточнили по въпроса. -Размислих.
Искам Дороти и Ребека да са ми куми. -Но...
Също поканих и Марджъри. -Но аз не съм в сватбено настроение.
Не се притеснявай, майко. Малко променяме правилата.
А Марджъри ще бъде в настроение. -Нямаш право да говориш от мое име.
Между другото, защо винаги трябва да си весела?
Винаги весела?
Не съм!
И какво те натъжава, Ребека? -Ти. Ти и всичките ти пристъпи на ярост.
Ако си болна... -Кой казва, че съм болна?
Никой. На ако меланхолията ти е причина за сприхавия ти нрав към всички около теб,
тогава се огледай и потърси лечение. -Меланхолия?
Да, меланхолия.
Откакто Еверет го няма... -Няма го?
Звучиш сякаш е умрял. Де да беше така! -Марджъри.
Така е. Ако бях вдовица, щях да получа някакво уважение и съчувствие.
Вместо да ве гледат с онзи поглед, сякаш не съм истинска жена, за да задържа
този боклук, ако изобщо го исках. Едва го издържах.
Начинът по който ме насилваше да бъда покорна и смирена, начинът по който
си търсеше правата в леглото ми.. -Достатъчно!
Моля да ни извините.
А аз си мислех, че тази е лошата.
Микаела, разходи се с мен. Искам да пусна едно писмо.
Марджъри е права. Винаги се опитвам да бъда весела.
Това толкова ли е лошо?
Права е, че все се опитвам да направя другите щастливи.
Откакто се помня, това се очакваше от добрата малка Ребека. И го направих.
Понякога дори не знам какво чувствам.
Защото съм прекалено заета да се държа така както се очаква от мен.
Семейството е като пиеса. Всеки си има роля от деня на раждането си.
Съвсем правилно.
Защо не спрем да играем роли, и да бъдем себе си?
Защо наистина?
Здравей, Робърт И. -Здравей.
Какво става с триона ми? -Не съм го поправил все още.
Добре. Когато можеш.
Робърт И. -Матю.
Съли, може ли да поговорим?
За какво? -Малко е лично.
Ще дойда по-късно.
Матю? -Не тук.
Насам.
При Ханк?
Знаеш отношението ми към кръчмата.
Само този път.
Ще съм ти задължен.
Той е весел и добър приятел, Той е весел и добър приятел,
и никой не може да го отрече.
Най-доброто, господа. И не съм го разреждал.
Оценявам го, Ханк, но... -Да, да, знам. Не си пияч.
Аз ще изпия и твоето, заради болката, която ми причини.
Ханк изгуби малко пари залагайки, че ще се изплашиш.
А ти не си ли?
Тоник?
Хорас.
За Съли и д-р Майк. -Да!
Съли, взимаш си дяволска жена.
Успех, Съли. -Ще ти е нужен.
Какво е това?
Взехме ти нещо.
Хайде, отвори го.
Едно птиченце ни каза, че се нуждаеш от това.
Благодаря, приятели.
Прекрасен трион, Робърт И.
Държиш ли си на обещанието, Матю? -Кое обещание?
Че си ми длъжник.
Само кажи.
Искам да вземеш старата къща.
Гордостта е глупав мъжки недостатък. Знам го отлично, Матю.
От кръжока по шиене.
Прекрасно е.
Благодаря на всички ви.
Нарекохме го "двойна венчална халка". -Единствените в това семейство.
От мен.
Форма за сладки "М + С". -Колко оригинално.
Благодаря ти, Грейс. -Аз го измислих, а Робърт И го изработи.
Сега трябва да ме научиш да правя и сладки.
Запазих този за накрая.
От майка.
Просто я скъсай, Микаела.
Боя се, че не мога да намеря такава хартия тук.
Определено е най-красивия подарък от всички.
Не е ли великолепна?
От Париж е...
Франция.
Не ти ли хареса?
О, прекрасна е, майко. Благодаря.
Всичките ми подаръци са чудесни.
Часовете, прекарани над това одеало, формата за сладки...
Всичко е еднакво красиво. Благодаря на всички.
Майко?
Съжалявам, майко.
Но не исках другите да се почувстват зле.
Не е нужно подаръкът ти да най-хубавия. Има и други начини да изразиш любов.
Опитваш се да ме нараниш ли? Или ти идва отвътре?
Никога не съм искала да те нараня. Всъщност цял живот се опитвам да ти угодя.
Да ми угодиш?! Не говориш сериозно.
Всичко, което си правила е в разрез с това, което мисля.
Не съм казала, че с изборите в живота ми съм целяла да ти угодя.
Но като изключим, това да изневеря на себе си, полагам всички усилия да получа одобрението ти.
Какво значение има одобрението ми за теб? -Означава толкова много.
Да ме разбереш и да ме приемеш такава каквато съм. Мисля, че това е любовта, майко.
Отнася ли се и за двете страни?
Разбираш ли ме и приемаш ли ме също? -Разбира се.
Тогава коя съм аз, че да искам дъщеря ми да се омъжи както му е реда?
Не става въпрос коя си, майко. Ти се опитваш да оказваш натиск върху мен.
Кажи ми, Микаела, какво в действителност искаш от мен?
Трябва да има нещо, което искаш. Иначе нямаше да водим този разговор, нали?
Така е.
Права си - искам нещо от теб.
Тъй като татко е починал, няма друг на света, освен теб, който да ме отведе до олтара.
Ти си ми родител. Ти и татко сте ме направили това, което съм днес.
Моля те, майко. Ще ме отведеш ли до олтара в сватбения ми ден?
Не.
Не се прави така. Майките не водят дъщерите си до олтара.
И няма да те отведа до олтара. Не.
Отиде твърде далече.
Права беше като каза, че не съм нито оттук нито оттам.
Нито от Бостън нито от Колорадо Спрингс. Започвам напълно нов живот.
Но не става въпрос за нас, а за живота, който ще създадем със Съли и децата.
Но ми се иска ти да си част от този живот.
Но вероятно съм се променила повече, отколкото можеш да понесеш.
Може би, както каза, съм отишла твърде далече.
Добро утро, д-р Майк. Добро утро, деца.
Добро утро.
Виж, знам, че не ти е лесно.
Нищо не е както изглежда.
Искам да ти кажа, че ценя миналото, преди да те помоля за тази услуга.
Услуга?
Няма кой да отведе д-р Майк до олтара. Тя не знае, че аз знам...
Тя помоли майка си, но тя й отказа. -Елизабет е отказала?
Срамота.
Знам, че искам много, но знам, че Абигейл не би възразила.
Дъщеря ми имаше най-голямото сърце в света. -Така е.
За мен ще бъде чест да отведа д-р Майк до олтара.
Благодаря ти, Лорън.
Оставих това да расте от деня, в който ти умря. Носих те в себе си, Абигейл.
Но сега трябва да продължа напред.
Влез.
Лорън.
Изглеждаш много елегантно.
Ти също, Елизабет. -Благодаря ти.
Искаш да ми кажеш нещо ли?
Беше преди 10 години.
Бях толкова глупав, че дори не отидох на сватбата на дъщеря си.
И не съм спрял да съжалявам за това, че не бях там да я отведа до олтара.
Моля те.
Не допускай същата грешка, Елизабет.
Ти не разбираш. -Не. Изглежда е така.
Боже, мисля, че ще те нараня.
Микаела, спри да мърдаш. Опитвам се да ти сложа цветето.
Мамо. -Микаела.
Това не е моята сватбена рокля. -Беше направена специално за теб -
по твой вкус. -По твой вкус, майко.
Сама каза, че е зашеметяваща. -Така е.
Каза, че много харесваш шлейфа на роклята. -Но също каза, че намира горната част
за прекалено натруфена и че й липсва дантелата, която Дороти й е направила.
Така е.
Дороти, би ли ми донесла роклята, която ми уши, моля?
Разбира се.
Няма да носиш онази рокля, нали? -Не, няма. Но и тази няма да облека.
Какви глупости говориш?
Ребека, опитай се да я вразумиш. -Изглежда Микаела е съвсем наясно.
Наясно ли? Наясно за какво? -Че ще облече нейната сватбена рокля.
Изглежда чудесно. -Така е.
Благодарение на красивите неща, които донесе от Бостън.
Не се опитвай да ме накараш да се почувствам по-добре, Лорън Брей.
Погледни само.
Това няма изобщо да се хареса на д-р Майк и Съли. Кой, по дяволите, го е поканил?
Аз.
Изглежда не мога да свърша нищо като хората.
Г-н Съли...
Моля те, не го приемай лично.
Е...може би ще си спестиш извиненията. Аз съм виновна и за това.
Не си знаела.
Нещо старо.
Тази кърпичка е дошла чак от Ирландия с прабаба Куин.
Тя я е носила на сватбата си.
Нещо ново.
Купих ги със спестяванията си.
Нещо назаем.
И си го искам обратно.
И нещо синьо - сама ги набрах.
Съли...
Мисля, че това ще изглежда по-добре... точно тук.
Боже. -Да го отнесем в клиниката.
Да.
Скъпи влюбени, събрали сме се тук в присъствието на Бог и свидетели,
за да благословим съюза на този мъж и тази жена в свещен брак.
Обединението на мъжа и жената, телом и духом, е божието намерение за взаимна радост.
Да си помагат един друг, в добро и зло. Сега пред нас са Микаела Куин и Байрън Съли
за да бъдат обединени в едно. Ако някой знае причина,
поради която тези двама души не могат да сключат свещен брак,
да говори сега или да замълчи завинаги.
Кой дава тази жена да се омъжи за този мъж? -Аз.
Хванете си дясните ръце.
Ти, Съли, вземаш ли Микаела, за своя съпруга, за да бъдете заедно в добро и зло,
в богатство и бедност, в здраве и болест, да я обичаш и почиташ докато смъртта ви раздели?
Да.
Ти, Микаела, вземаш ли Съли, за свой съпруг, за да бъдете заедно в добро и зло,
в богатство и бедност, в здраве и болест, да го обичаш и почиташ докато смъртта ви раздели?
Да.
Пръстена, моля.
Господи, благослови тази халка, знак на клетвата, с която този мъж и тази жена
се свързаха в едно цяло.
Сега, когато Съли и Микаела дадоха своите обети, свързайки ръце и давайки халката,
ги обявявам за съпруг и съпруга.
Тези, които Бог е съединил в едно, никой да не ги разделя. Амин!
Амин!
Може да целунеш булката.
Къстър.
Къде, по дяволите, бяхте? Викам от 1 час. -Съжалявам, генерале. С тази сватбена музика
и всичко, не сме ви чули. -Защо съм вързан тук?
Удариха ви след церемонията и ви донесохме тук да си починете. Решихме да ви вържем
за да не паднете и да се ударите по-лошо. -Видях индианеца.
Моля? -Индианецът. Видях го.
Май доста сте се ударил, генерале. -Знам какво видях.
И знам, че г-н Съли е замесен.
И вие сте замесен, нали г-н Сликър? -Не знам за какво говорите, генерале.
Сигурен съм, че никой в града не знае нищо. Прав ли съм?
Мисля, че... -Ако г-н Съли си мисли, че ще му се размине,
дълбоко се лъже.
Може ли да танцувам, Съли?
Брайън го направи. -Значи това сте правили.
Да.
Добра работа, приятелче. -Каква прекрасна изненада.
Благодаря.
Прекрасно е.
Хайде, деца.
Предлагам да пуснем младоженците да тръгнат за Денвър.
Ще ни липсвате, но две седмици ще отлетят бързо.
Не се тревожи. Имаме си добра компания - с баба, леля Ребека и леля Марджъри.
Благодаря ви.
Хайде.
Довиждане.
Приятно прекарване.
Довиждане.
МЛАДОЖЕНЦИ
Съли...
Още не се е стъмнило.
Но става по-тъмно...
и по-тъмно...
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: ВЕСЕЛА СТАНЧЕВА от отбор LosT in TransLaTion