Мамка му!
Какво правиш? - Ти какво правиш?
Направо ми разби коляното. - Мен ли дебнеш сега?
Да те дебна? Пазех те.
От какво? Перверзни южняци?
Да, все едно.
Не мога да ти вярвам. - Не е толкова страшно.
Коляното е мое. Аз ще ти кажа как е.
Какво търсиш чак тук, по дяволите?
Само тук дърветата не са съвсем обрани.
Не бива да идваш тук сама, особено след...
Не, няма проблеми. Мога да се грижа за себе си.
Разбира се. "Нямам нужда да ме пазят.
Мога да се грижа за себе си.
Аз съм Кейт. Хвърлям камъни."
Да не надушваш кръв във въздуха?
Не го ли чуваш?
Какво правиш?
Трябва да промия раненото си коляно.
Хайде, Луничке.
След всичко преживяно на този проклет остров
не заслужаваме ли нещо хубаво?
Нима ще ми откажеш?
Да не си от онзи самовглъбен, отегчителен, потиснат тип?
Да...
Студено е. Давай, момиче!
Хубаво е, нали?
Хайде, да идем до скалата.
ИЗГУБЕНИ
Добре ли си?
Да. А ти?
Да. Ще отида да ги огледам.
За какво ще ги оглеждаш? - Да видя какво има у тях.
Сойър!
Намерих си портфейл.
Отвратителен си. - Няма да му липсва.
Помогни ми с куфара.
Значи съм отвратителен, а ти не си?
Мой е.
Случайно ключът да е у теб?
Куфарът не е твой, нали?
Не.
Да...
Значи нямаш нищо против...
Да го взема. - Все ми е едно.
Не изглежда така.
Имаш ли да ми кажеш нещо за този куфар?
Вземи го.
Морето отнася всичко!
Не може да е нормално.
Приливът се мени толкова бързо.
Надига се за съвсем кратко време.
Много неща не са нормални тук.
С темпото на еродиране на брега
фюзелажът ще слезе под водата след дни.
Трябва да приберем тези неща от брега преди мръкване.
Надявам се местенето по-нагоре да е от значение.
Ще е от значение, ако всички се преместят навътре в сушата.
Ще откриеш, че хората малко се боят да влязат в джунглата
след случилото се с бременното момиче,
да не говорим за онова нещо.
Саид...
Искам да ме заведеш до онази французойка - Русо.
Клер е още някъде там.
Русо е споменала, че има
други на острова. - Загубила е разсъдъка си.
Ти си ги чул. - Не знам.
Нали каза, че... - Беше вятърът.
Вятърът играеше номера.
Ами онези хартии, които си взел от нея?
Документи, карти. Няма ли...
Аз съм опитен математик, но не съм виждал подобно нещо.
Към картите и диаграмите има бележки на френски.
Ако можех да ги преведа, може би щях да намеря логика, но...
Какво?
Може би е най-добре някои неща да останат непреведени.
Така ли?
Трябва да го кажеш на него.
Правиш нещо много полезно.
Къде беше? - Какво имаш предвид?
Ти и Лок ходите някъде преди съмване и се връщате по тъмно.
Какво правите там?
Той ли е новото ти гадже?
Търсим Клер. - Мислех, че няма следа,
че никой не знае къде да търси. - Поне върша нещо.
Не виждаш ли как ни гледат? Ние сме смешни.
Опитвам се да помогна.
А ти си съвсем... безполезна.
Добре, г-це Райън, ако ми дадете някакъв документ,
ще почнем да попълваме молбата за заем.
Добре. Заповядайте.
Е, какво ви води в Ню Мексико?
Работата ми. - С какво се занимавате?
Фотограф съм. - Какво снимате?
Поръчали са ми албум за холна маса.
Снимки на стари театри в малки градчета.
Има един фантастичен в Рио Досо.
Не може да го пропуснете. До главния път е.
Ще се погрижа да спомена заслугите ви, г-н... Хътън.
Марк.
Всички на пода! Легнете веднага долу!
Дори не си го помисляй! Хайде!
Млъкнете и се дръпнете натам! Бързо!
Кой е там отзад? Виждам те! - Ти, едрият, смъкни се долу!
Излизай! Хайде!
Стойте така!
Хайде, момиче, стани и върви там! По-живо!
Стой там! Легни на пода, кучко!
Ти ли си управителят?
Попитах ти ли си управителят? - Да.
Добре. Сега да отворим касата с парите,
преди някой да загине.
Не ме гледай! Гледай към пода! - Лягай веднага!
Казах да лягаш!
Спипах те.
Слез от мен.
Мразя да се дърля за позата,
но мисля, че ти си отгоре.
Може би не си дошла тук заради куфара.
Жено!
Ако искаше да играем грубо, трябваше само да кажеш.
Ще се пробваш ли отново?
Дай ми го.
Няма.
Много сме близо до екватора.
Слънцето може да е по-силно от онова, с което си свикнала.
Имам добра основа.
Исках да те питам за нещо.
Какво?
Искам една услуга.
Да ми помогнеш да преведа листа, които взех от Русо.
Кой е Русо? - Французойката.
Зовът за помощ, който засякохме.
Брат ми ли те накара? - Брат ти?
Не.
Документите съдържат уравнения с бележки на френски.
Ако разбера бележките... - Съжалявам, не мога.
Единствено ти разбираш френски.
Говоря го съвсем слабо. - Моля те, Шанън.
Може ли поне да опиташ?
Мамка му.
Губиш си времето.
Ако успееш да отвориш ключалка "Халибъртън", ще полетя с теб.
По-добре си намери писта, татенце,
защото няма ключалка, която да ми се опре.
Какво се опитва да направи? - Да отвори "Халибъртън".
Късмет.
Единственият начин да отвориш куфара е с груба сила.
Какво означава това? - Да го удариш с нещо твърдо.
Например ковашки чук. Или с брадвата.
Взе ли я? - Да.
Ето я.
Няма ли по-лесен начин да стигнем дотам?
Най-лесният начин невинаги е най-добър.
Някой видя ли те да я взимаш? - Не.
Не мисля. - Кое от двете?
Моля?
"Не", или "Не мисля"?
Не. - Добре. Да се хващаме на работа.
Здрасти, Чарли.
Да, вярно.
Не говориш много напоследък.
Но това не значи, че трябва да бъдеш груб.
Моля?
Всички други
ни помагат да преместим лагера по-нагоре
освен теб. - Сериозно ли говориш?
Само ти ли имаш за какво да скърбиш?
Знам доста сълзливи истории, затова хвани
другия край на това нещо и ми помогни.
Е?
Хайде.
Давай.
Сила на удара...
Физика, друг път.
Добре.
Да му се...
Невероятно.
Дори не си помисляй.
По дяволите.
Луничке, знаех, че ти се иска. Но нямах представа колко много.
Ще трябва да измислиш нова хватка.
Господи.
Добре. Добре!
Виж, това е направо глупаво.
Чакай малко. Имам предложение за теб.
Кажи ми какво има вътре и ще ти го дам.
Сериозно ли говориш?
Няма начин да се отвори тази проклетия.
Сега искам единствено да задоволя любопитството си.
Полека, миличка. Не ми пука особено какво е.
Човърка ме само защо е от такова значение за теб.
Последен шанс.
Добре.
Дай ми ключа сега.
Уморих се да те моля любезно.
Дай ми ключа за касата с парите.
Ще ме убиеш. Защо да ти...
Да не мислиш, че водим разговор?
Запазете спокойствие! Искате ли да си идете у дома?
Не ме гледай! Гледай в пода! Успокойте се. Стойте долу.
Чуй ме, няма да те моля повече.
Искам ключа!
Мога да се справя с него. - Какво?
С онзи високия, той не ни гледа.
Сега или никога. Дръж главата си долу.
Ей! Внимавай!
Вдигни го!
Застреляй го!
Какво има? Стреляй!
Прикрий го! - Застреляй го!
Вдигни предпазителя! - Дай ми го.
Отстрани е! Освободи го!
Не знам да си служа с пистолет!
Искаш да те застрелят ли, дебелако?
Правиш се на героиня. - Моля ви, недейте.
Млъкни! Да идем да си поговорим.
Тук вътре. Хайде.
"Не знам да си служа с пистолет"?
Класическо изпълнение.
Не спомена за математиката.
Ти се оправи с френския. Остави математиката на мен.
Не мога да се справя.
Ако си го поставиш за цел, знам, че можеш.
Къде се научи да говориш френски?
Познавах един мъж.
Мъж значи? - Във Франция, в Сен Тропе.
Живях там известно време.
Казват, че е най-добрият начин да научиш чужд език.
Добре.
Нека да видя.
Така...
Какво е това? За какво служи?
За главоболие?
О, супер.
Добре.
Имаме проблем. - Ние ли имаме проблем,
или ти имаш такъв?
Ти си единственият, който знае за мен.
Преди да заминем за Сидни,
шерифът, който ме придружаваше, държеше сребристо куфарче.
От авиокомпанията не позволиха да го качи на самолета.
Беше достатъчно трудно да ги убеди да му оставят пистолета.
Но го накараха да проверят куфарчето.
Какво имаше вътре?
Малко пари. Негови лични вещи.
И четири 9-мм пистолети с няколко кутии патрони.
Пистолети. - Пистолети.
И къде е куфарът сега? - У Сойър.
Не успя да го отвори. - За наш късмет.
Ще успее. Рано или късно.
Какво искаш да направя?
Знам къде е ключът. Той...
Шерифът го държеше в портфейла си,
в задния си джоб.
Аз го погребах, Кейт. - Знам.
Къде?
Какво друго има в куфарчето? - Моля?
Какво друго има в куфарчето?
Нищо.
Наистина ли? - Само пистолетите.
Ако искаш да ти помогна,
ще отворим куфарчето заедно.
Добре.
Защо се усмихваш? - Това ли правя?
Изглеждаш щастлива.
Тогава сигурно съм.
Нямаш основание. Всичко е ужасно.
Не е ужасно. - Заседнали сме на остров.
Никой не идва да ни търси. - Не го знаем.
Онова, което знам, е,
че в тази джунгла има нещо, което яде хора.
Само защото не сме го чули не значи, че няма пак да огладнее.
Знам също, че има човек или хора, които се опитват да ни навредят.
Чарли. - И...
Никой не те обвинява.
Какво?
За случилото се с Клер.
Нямаш вина.
Направи всичко възможно
и едва не пожертва живота си.
Да.
Може би трябваше да умра.
Знаеш ли какво си мисля, Чарли?
Трябва да помолиш за помощ.
Кой ще ми помогне?
Защо не го сложи при другите?
Когато подпалихте фюзелажа?
Защото исках да го погреба.
Готов ли си за това? - Да, по дяволите.
Сега въображението им работи с пълна сила.
Не се сдържай. Няма да говори, ако няма видими следи.
Ти и твоите подробности, Маги.
Добре, герой такъв. - Моля те, недей.
Млъкни! Всички да се успокоят!
Казах да мълчите. - Добре, г-н управител,
искаш да се правиш на непреклонен?
Да защитаваш трезор, който дори не е твой?
Добре. Ще има последствия.
И бездруго ще ме убие. - Да, ако не млъкнеш.
Имаш три секунди, за да ми дадеш проклетия ключ.
Едно...
Две...
Три. - Добре.
Ще ви го дам.
Добре. Да вървим.
Ето оттук.
Хайде.
Добре ли си? - Спрямо какво?
Искаш ли да...? - Не. Аз ще го направя.
О, Господи...
Взе ли го? - Да.
Ключът не е вътре.
Не е ли?
Беше много ловък трик с ръката, за да ми отвлечеш вниманието.
Отвори я.
Недей.
"Морето на искрите"? Не, чакай.
"Морето на сребърните искри, които се менят."
Същото като предишното. - Сигурна ли си?
Уравнението е различно. Не пасва.
В думите ти няма никаква логика.
Добре.
Ами това?
Трябва да казва нещо за географска ширина.
Нещо за звездите. - Остави ме да опитам.
"До езерото... синя..."
"Синя вечност".
Не, чакай. "Синя безбрежност".
"Синя безбрежност"? - "Синя безбрежност".
Нещо в това ми звучи толкова познато.
Онова, което казваш, звучи съвсем безсмислено
през последния час, а сега ти изглежда познато?
Първо, казах ти, че френският ми не струва.
И второ: Това не са моите безсмислици.
Хрумвало ли ти е, че след 16 години на Тайнствения шибан остров
приятелката ти може да не се е съвсем пригодила?
Беше грешка.
Да.
Не си ли чул? Аз съм напълно безполезна.
Сойър?
Докторе.
Какво мога да направя за теб?
Знаех си, че ще хване теб да й свършиш мръсната работа.
И какво? Ще трябва да се борим за него?
Не, ти ще ми го дадеш.
Така ли? - Да.
Просто ще ти дам?
Да.
Защо да го правя? - Заради цефалексина.
Така ли? Давай.
Антибиотикът, който ти давам за раната от нож в ръката ти.
Ти си в средата на цикъл. Ако продължиш да пиеш хапчета,
ще бъдеш съвсем добре.
Но аз ще спра да ти ги давам.
Два дни ще си мислиш, че ти няма нищо.
После ще започне да те сърби.
На следващия ден ще се появи треска и ще виждаш червени линии
по цялата ти ръка. Ден-два по-късно...
...ще ме молиш да взема куфара, за да ти отрежа ръката.
Хубава история, Джак.
И дори да беше вярна,
не мисля, че би го направил.
Грешиш.
Каза ли ти какво има вътре?
На мен също не е.
Надявам се да имаш пневматичен чук в пещерата.
Само с нещо такова ще отвориш това чудо.
Ще измисля нещо.
Знам, че според теб й правиш услуга,
но както и да те е убедила да се намесиш,
те е излъгала, братле.
Ще го направим заедно.
Защо? - Защото така казах, че ще направим.
Какво чакаш? Отвори проклетото нещо!
Това е вече друго нещо. Не мърдай.
Моля те, недей. Аз... - Млъкни.
Пуснах те вътре. Сега освободи момичето.
Да освободя момичето?
Ти май нищо не разбираш, а?
Точно момичето организира всичко.
Момичето избра тази банка. Този трезор.
Цялата постановка е нейна идея.
Какво правиш? - Спокойно, Маги.
Просто почиствам след себе си.
Ти стреляш, аз стрелям.
Чакай. Какво? - Казах, че никой няма да пострада.
Знам, че си студена, съкровище.
Но не си толкова студена.
Какво става тук, по дяволите?
Ти ме простреля, тъпа кучко! - Млъкни, Джейсън.
Казах й да не й се доверяваш!
Трябва ми ключа за сейф 850 веднага.
Коя си ти? - Дай ми ключа за сейфа.
Трябват два ключа. На банката и...
Ако клиентският ключ е бил у теб, защо...?
Не моето име е на картата.
Нави ме да участвам, за да отвориш сейф?
Кълна се в Бога, по-добре ме убий,
защото иначе... - Не се казвам Маги. Сега тръгвай.
Имаш ли да ми кажеш нещо?
Добре тогава.
ЛИЧНИ ВЕЩИ
Това ли е?
Това ли ти трябваше?
Какво е?
Нищо. - Какво е, Кейт?
Няма да разбереш.
Искам истината.
Само веднъж. Какво е?
Беше на мъжа, когото обичах. - Истината.
Принадлежеше на мъжа, когото обичах!
Престани да лъжеш! Истината!
Беше на мъжа, когото убих!
Съпругът ти беше в задната част на самолета.
Да, така е.
Но ще се върне.
Мислиш, че е още жив?
Сигурна съм.
Откъде?
Просто знам.
Има фина граница между отрицанието и вярата.
От моята страна е много по-хубаво.
Помогни ми.
Миличък...
Не съм тази, която може да ти помогне.
Всемогъщи Боже,
благодарим ти.
Благодарим ти, че ни събра тази вечер.
И те молим
да покажеш на Чарли пътя...
Мъжът от Сен Тропе
имаше дете.
Истински сополанко, който ме мразеше.
Казваше се Лоран.
Гледаше един и същи филм отново и отново
всеки ден по цял ден, както правят децата. 900 пъти.
Беше анимационното филмче за рибките.
От онези, компютърните.
Защо ми го казваш?
Филмчето беше дублирано на френски,
а на края имаше песен.
Тези знаци са текст на песен.
А твоята французойка
е също като Лоран,
защото ги е писала отново и отново.
Каква е песента?
ИЗГУБЕНИ