Досега в "Изгубени":
Бяхме заедно само седмица.
Те дойдоха.
Дойдоха и я взеха.
Алекс.
Взеха детето ми.
Помощ!
Имаше нещо като... игла!
Прободе ме с нея!
Искаше да нарани бебето ми!
Имаме проблем. Списъкът на всички оцелели.
Един от тях не е бил на самолета.
Здравейте.
Итън.
Мисля, че са отвлечени. - Клеър!
Не помня Итън и какво ми направи.
Помощ!
Не му вярвай. Той е един от тях.
Не знам за какво говори тя.
Той ще лъже дълго.
Защо ме разпитваш? Това е грешка.
Кажи кой си!
А ако казва истината? - А ако лъже?
Хей!
Спокойно, миличък.
Всичко е наред.
Джон, събуди се! - Какво има, Клеър?
Арън има температура и целият е изринат...
Трябва да повикам Джак.
Той е на смяна в бункера.
Добре. - Не, чакай!
Клеър, чакай! - Не мога, Джон...
Няма да ходиш из джунглата посред нощ.
Аз ще отида за Джак. Ще ти го пратя веднага.
Не се тревожи.
Джак!
Какво? - Бебето е с температура.
Клеър искаше да дойде.
Спи ли? - Непробудно, цяла нощ.
Ще се върна възможно най-бързо.
Спокойно, миличък.
Мама ще те разхлади.
Спокойно.
Джак?
Какво правиш тук?
Не се доближавай! - Заразен е, нали?
Моля?
Детето ти е... болно. - Махни се! Не се доближавай!
Ти не помниш, нали?
Ваксинираме го, за да не се разболява.
Назад! Не се приближавай до нея! Какво правиш тук?
Махай се от лагера ни!
Какво стана?
Какво каза тя?
Че той е много болен.
ИЗГУБЕНИ
Не е нормално. Обикновено не се буди.
И този обрив... - Бебетата боледуват.
С температура и кашлица? - Да.
И не е ял цял ден. - Спокойно.
Вероятно е розеола.
Нормално е.
От това е обривът - А ако не е?
Ако е нещо много по-лошо?
Някаква зараза. - Зараза ли?
Откъде ти хрумна?
Русо беше тук.
Какво каза? - Знаела, че е болен.
Бил заразен. - Няма от какво.
Досега никой не е боледувал.
Русо е луда. Ще го оставим да си преболедува.
Всичко ще е наред. Вярвай ми.
Отивам в бункера,
но ще дойда пак да го прегледам.
Добре.
Джак разбира от тези неща.
Сигурна ли си? Ние не я познаваме.
Тя може да ми помогне.
Здравей. - Здравейте.
Значи си психиатър, а?
Клиничен психолог, но и "психиатър" става.
Как мога да си спомня нещо?
Зависи какво е.
Беше втората седмица тук.
Бях в джунглата и помислих, че раждам.
Чарли беше с мен. И Итън.
Мислехме, че е бил на самолета, но не беше така.
Той ни хвана.
И не помня... Не помня нищо след това.
С Джак намерихме Чарли обесен.
А сега
си припомням фрагменти и...
Имам амнезия.
2 седмици от живота ми липсват.
Не мисля, че е амнезия.
Когато преживеем нещо ужасно,
мозъкът ни изключва,
за да ни предпази.
Може би имаш спомени.
Но ги блокираш.
Тогава ги отключи.
Бебето ми е болно, направили са нещо с него.
Ходи ли ти се до тоалетната? - Не.
Ако ти се приходи, кажи. - Ще се постарая.
Реших, че може да ти се чете.
Достоевски?
Нямате ли Стивън Кинг? - Библиотеката е старичка.
Ясно.
Благодаря.
Защо ми я донесе?
За да не скучаеш.
Хемингуей завиждал на Достоевски.
Не знаех.
Искал да бъде най-великият писател,
но бил убеден, че не може
да измести Достоевски.
Тъжно е.
Какво ще правим?
Не можем да го крием вечно.
Няма как да спрем дежурствата.
Какъв е дългосрочният план?
Ще те питам нещо.
Нямаме дългосрочен план за бутона,
но го натискаме, нали?
Докато не разберем кой е и дали казва истината,
ще трябва да продължим така.
Освен ако имаш по-добра идея.
Да ме пуснете!
Сега сме далече от шумовете на лагера
Дишай.
Отпусни тялото си.
Добре. Слушай вълните.
Вдишвай...
...и бавно издишвай.
Добре.
Не отваряй очи.
Отпусни се.
Дишай спокойно.
Сега се върни във времето, когато беше бременна.
Слушай гласа ми.
Какво виждаш?
Не искаме да се разболее.
Кога беше последният ти преглед?
Отдавна не съм ходила.
Бях заета.
Заминавам за Лос Анджелис.
Да пътуваш в деветия месец
не е препоръчително. - Семейството ме чака.
Те ще осиновят бебето.
Разбирам.
Дадох ти леко успокоително.
Тези прегледи са стресиращи.
Сега ще ти сложа инжекцията.
Лекарство за бебето ти.
Не се бой, ще усетиш само леко боцкане.
Спокойно! Всичко е наред!
Итън! Видях го!
Видях го! Беше Итън!
Успокой се.
Не! - Всичко е наред.
Не, не е! Беше Итън!
Какво й направи? - Нищо, тя...
Повтори го! - Клеър, ти крещеше!
Но си спомних!
Видях Итън. Бях с него и той ме преглеждаше.
Може би съчетаваш спомени от преди катастрофата
и на острова. - Не! Така беше!
Упоиха ме.
Направиха ми нещо. - Успокой се.
Не е добре за Арън... - Арън е болен!
Трябва да намеря това място.
То е истинско!
Там има лекарство за бебето.
Трябва да го намеря.
Кейт, моля те, помогни ми.
Ехо!
Има ли някой?
Какво...
Има ли някой?
Здрасти.
Здравей, Джон.
Сам ли си? - Вече не.
Колко... - Млъкни!
Искам да взема триона.
Разбира се. Ето там е.
Трябва ми пистолет и не питай защо.
Телма, щом оръжието е в мен, мога да питам защо.
Не, не можеш. - Напротив.
Внимавай!
Защо? - Просто ми дай пистолет.
Виж, намерих си нови очила, почти моя диоптър.
Харесват ли ти?
Добре. Отивам в джунглата да търся Русо.
Франсето? Че защо?
Клеър смята, че тя знае къде има лекарство.
Бебето е болно.
Аз имам лекарства. - Тя мисли, че е тежко болно.
Като за карантина...
А ти какво мислиш? - Разстроена е.
Но ще тръгне и сама след Русо.
Без момчета ли?
Пистолет или пушка?
Идеята не е добра. Послушай Джак.
Той каза, че температурата ще падне, но тя не пада.
По-зле е. - Това, че не е...
Докога да чакам?
Майката не бива да оставя детето си.
Извинявай, ти майка ли си?
Не.
Не съм.
Сигурна ли си, че го искаш?
Какво каза? - Сигурна ли си?
Трябва да си сигурна. - Махни се оттук.
Защо ми я слагаш в корема?
Много боли.
Знам.
Но няма друг начин...
На бебето му трябва.
Добре.
Готово.
Не болеше толкова, нали?
Не.
А сега, понеже беше добро момиче,
те очаква изненада.
Насам, Клеър.
Ето тук.
ДХАРМА
Каква е тази стая?
За твоето бебе.
Чудесна е!
Какво стана с Чарли?
Добре е. Когато се отдалечихме, го пуснах да си върви.
Откъде дойде всичко това?
Бих искал да ти обясня,
но сега ще ти дойде в повече.
Хайде, пусни я.
Итън! - Веднага се връщам.
Добре.
Какво стана?
Трябваше да направиш списъка и после да я доведеш.
Намериха списъка на пътниците. Разбраха, че не съм от тях.
И какво да му кажа?
Знаеш ли какво ще направи, като разбере? По дяволите!
Махни се оттук.
Клеър?
Добре ли си?
Аз...
Готова ли си?
Миличък, тихо.
Мама трябва да тръгва.
Не плачи, спокойно.
Ще се върна и ще те излекувам.
Благодаря.
Добре ли си? - Да.
Сигурна ли си, че следата е нейна?
Тръгнахме по нея от плажа.
Какво знаеш за Русо? - Не много.
Ходихте заедно до "Черната скала".
Все нещо сте си говорили.
Корабът й се разбил тук. Пътувала с научен екип.
Какво е станало с тях?
Загинали.
Как?
Следата свършва тук. - От какво са умрели?
Тя ги убила. - Какво?
Защо... - Защото се заразиха.
Сега вярваш ли ми?
Искам да ме върнеш там.
Къде? - Където те одрах.
Тя знае, че помня.
Спомних си много неща.
Спомних си стаята, лекарството, едно младо момиче...
Не се прави, че не знаеш за какво говоря.
Заведи ме да взема лекарството.
Веднага.
Не е далеч от тук.
Джак, може ли да поговорим?
Разбира се.
Кой е той? - Моля?
Човекът, когото държите в бункера.
Лок ли... - Лок нищо не ми е казвал.
Кой е той?
Искам да говоря с него. - За какво?
Искам да говорим насаме.
Ще го уредиш ли?
Защо?
Нали искаш да запазиш тайната?
Защо спираме?
Тук ме одра.
Но тук няма нищо.
Сега накъде? - Мен ли питаш?
Трябва да ми кажеш! - Къде е стаята?
Какво? Ти ме отвлече!
Одрах те, защото ме връщаше при тях!
Така ли мислиш?
Каза, че си спомняш. Затова те доведох тук.
Ти ме излъга! - Пусни я!
Хайде!
Моля те!
Направи го!
Клеър!
Събуди се.
Как върви? - Единият е готов.
Трябва ни само крачето.
Защо не се измъкнем оттук и не идем на разходка?
Добре.
Съжалявам, че едва сега успях да те изведа.
Приятелите ми се боят, че ще избягаш.
Не ме издавай. - Добре.
Спокойно.
Полека!
Еха!
Това ще ти помогне.
Благодаря.
Какво?
Кисело е. - Така ли?
Не бях забелязал.
Той рита!
Може ли? - Да.
Да ти кажа ли една тайна? - Да.
Ще ми липсваш. Аз...
Не ми се иска да си отидеш.
Може би не е нужно.
Вече го обсъдихме.
Ваксината няма да стигне за теб и за бебето.
Но аз не съм болна. - Слава богу!
Щом родиш,
ще се върнеш при приятелите си.
Но ако... искам да видя бебето?
Никой няма да ти го отнеме, ако не желаеш.
Имаш избор.
Ние сме добри хора. Добро семейство.
Но трябва да си сигурна, че искаш да ни повериш детето си.
Разбрахме ли се?
Добре.
Ето къде си била.
Къде отиваш?
Знам, че е тук.
Клеър?
Остави я. - Моля?
Нека потърси - Какво?
Клеър!
Фенерчетата.
Има лампи. Ще се опитам да включа електричеството.
Насам.
Каква е тази стая?
Тук щяха да го държат.
ЛЕПИЛО
Събуди се.
Коя си ти?
Ще те чуят. Трябва да избягаш.
Какво? - Трябва да се махнеш веднага.
Не, не мога... - Можеш.
Не мога да тръгна! - Хайде!
Какво правиш?
Шт!
Не викай.
Ще го направят довечера. - Кое?
За какво говориш?
Ще умреш. Ще го извадят от теб.
Ще те заведа до лагера ви.
Лъжеш ме!
Сигурна съм!
Ще говоря с Итън. - Спри!
Той няма да ме нарани.
Един ден ще ми благодариш.
Това е ваксина.
Не искаме да се разболее.
Тук е. Лекарството е тук.
Помогни ми.
Кейт, ела! Имам нужда от помощ!
Помогни ми с това. - Какво е то?
Ваксината е вътре!
Добре, хайде.
Едно, две, три!
Готово.
Беше тук! Ваксината беше тук!
Къде е?
Ваксината беше тук. Къде е?
Ти ме връщаше тук. Къде е?
Знаеш къде е, нали? Кажи ми!
Кажи ми!
Итън? Итън!
Итън, сигурна съм!
Итън!
Хей, Итън!
Искам да вземете бебето.
Итън.
Кой си ти?
Клеър? - Да! Тук съм!
Чувам те. Къде си? - Тихо!
Тук съм, Итън! - Мълчи!
Трябва да им го дам.
Така ще бъде в безопасност.
Помощ! Тук съм! Итън!
Клеър!
Къде си?
Не си се опитвала да ме върнеш.
Искала си да ме спасиш.
Занесох те на гръб до лагера ви.
Оставих те така, че да те намерят.
Съжалявам.
Къде отиваш?
Не само ти не намери това, което търсеше.
По-нататък не отивам.
Детето ти...
Момиче ли беше?
Да. - Как се казваше?
Алекс.
Александра.
Помня едно момиче.
Със сини очи.
Тя ми помогна. Тя ме спаси.
Също като теб.
Не приличаше на другите.
Тя беше добра.
Съжалявам, че не откри това, което търсеше.
Надявам се бебето да не е заразено.
Но ако е...
Знаеш какво трябва да направиш.
Още инструменти ли искаш?
Той знае.
Отивай.
Но внимавай какво му казваш. Той е умен и любопитен.
Когато приключиш, викни. - А ако алармата се включи,
не му казвай за какво е.
А тя за какво е?
Здравей.
Аз съм Еко.
Хенри Гейл.
Може ли да седна?
Добре.
Откога си затворен?
От два дни. - Добре ли се държат с теб?
Дали се държат добре?
Аз съм затворник.
Дори не знам защо. - Затворник си,
защото те са предпазливи.
А са предпазливи, защото смятат, че лъжеш.
Защо да лъжа?
Мислят, че съм от "Другите".
Какви други? - Млъкни...
Първата ми нощ на този остров
двама мъже ме завлякоха в джунглата.
Нито те ми казаха нещо, нито аз на тях.
Убих ги.
Разбих им главите с камък.
Изцапах ръцете си с кръвта им.
Искам да знаеш, че съжалявам.
Искам да знаеш, че се върнах в правия път
и съжалявам за действията си.
Моля те за прошка.
Защо ми казваш това?
Имах нужда да го кажа на някого.
Добре е. Температурата падна.
И обривът вече завяхва. - Много ти благодаря.
Нищо не съм направил.
Ще мина пак след два часа. - Добре.
Виж.
Мама направи това за теб,
когато беше в коремчето й.
Знаеш ли, исках да те вземат.
Но сега знам, че ни е писано да бъдем заедно.
Аз и ти. И да се грижим един за друг.
Ти си мой.
И аз много те обичам.
Да.
Няма ли чийзбургери? - Не.
Добър апетит.
Вярно ли е това за Хемингуей?
Имаш добър слух. - Вратите са тънки.
Четеш ли Хемингуей? - Да.
Тичал с биковете, бил се в Испания.
Разбирам го. От тази не прочетох и 5 страници.
Достоевски също е имал качества.
Със сигурност е бил гений.
Коридата не е всичко.
А ти кой си?
Моля? - Геният ли?
Или онзи, който винаги се чувства засенчен от гения?
Аз...
Не ме бива в литературните анализи.
Не разбирам защо оставяш доктора да командва.
Никой не командва.
С Джак решаваме заедно.
Добре.
Явно съм сгрешил.