Досега в "Изгубени":
Другите идват. Имате 3 възможности: Да бягате, да се криете, да умрете.
Имаме план. - Ще отидем в джунглата,
ще вземем динамит, ще взривим люка и ще се скрием вътре.
Не.
Стига! Спрете!
Не бива! Не го пали!
ИЗПЪЛНИ
ИЗГУБЕНИ
4, 8, 15, 16, 23, 42.
4, 8. Мъртви сме. 15. Обречени и мъртви.
16. 23. - Добре ли си, Хърли?
Страхотно. Но трябва да се изпишкам.
Добра идея, пич, погледни в горящата дупка.
Какво е това?
Няма значение.
Взривихме вратата, за да се скрием вътре.
Няма да успеем да свалим всички навреме.
Вода. - Май е локва.
12 метра? - Най-много 15.
Да направим осигуровка от жиците...
Джон, слизаме сега. - Чудесна идея.
Трудно стигнахме дотук. - Стълбата е счупена.
Как ще спуснеш 40 души един по един?
Те ни чакат да им кажем какво да правят.
Забрави за осигуровката.
Какво?
Защо всички не се успокоим?
Ако искаш, изследвай го сутринта, но за тази вечер край.
Ще взема останалия динамит и се връщаме в пещерите.
Защо не го опаковаш, Джак?
Разбира се.
Добре.
Защо не искаш да слезеш долу?
Трийсетина годишна жена без документи.
Къде е другият? - Идва.
Трябваше да разрежат колата. - Какво имаме?
Катастрофирала жена. - Какво е това?
Част от волана. Дръж яката стабилно.
Повикай баща ми. - Пукнала гума, влязла в насрещното.
Ударила се в джип... - Кръвното пада!
Перикардно разкъсване. Тя ли е карала?
Да. Сама. - А шофьорът на джипа?
Пази си гърба.
Адам Ръдърфорд, 57. Гръдна травма, не диша.
Туба... - Вие трябва да интубирате.
Кръвното е 80 на 60. - Дишането отслабва.
Трябва ми голяма спринцовка.
Притисни. - Номер пет.
Зеници? - Увеличени и неподвижни.
Сънната артерия.
88 на 52, без радиален пулс.
Перикардната торбичка е пълна.
Къде е? - Тук. Усещаш ли?
Да.
Отпада. - Докторе, губим го.
Кръвното се стабилизира.
Час на смъртта - 8:15.
Газов анализ и снимка на гръбнака.
Закарайте я в реанимацията.
Искам да танцувам на сватбата си.
Чухте ли? - Успокойте се.
Отпуснете се. - Какво каза?
Че иска да танцува на сватбата си.
Искам да танцувам.
Няма никой. Никой не идва.
Но французойката казва...
Французойката е смахната.
Това са глупости, измислици.
Тя е запалила огъня.
Моля?
Нищо.
Някой виждал ли е Винсънт?
Да сте виждали кучето? - Не, не съм.
Виждали ли сте кучето? - Не.
Къде отиваш? - Загубих кучето.
Защо го направи?
Защо запали фитила?
Защо да не го запаля?
Може би защото тичах към теб, размахвах ръце
и крещях "Недей".
Имаш право.
Бързах да влезем вътре. Нали затова дойдохме?
Затова отидохме до "Черната скала"
и взехме динамит, за да взривим люка.
За да влезем вътре, Уго.
И да спасим всички.
Да спасим всички.
А може би е било съдба, нали, Джон?
Може би.
Капакът на люка. Трябва да го видите.
КАРАНТИНА
Винсънт! - Идеята не е добра.
Видях го преди пет минути.
Нали каза, че там няма никого.
Казах, че не видяхме никого.
Кучето ще се върне само, както винаги.
Да се грижа за него бе единственото, за което някой някога ме е молил.
Ако нещо се случи с него...
Кога за последен път спа или яде? Изтощена си.
Не мога да се оправдая с това пред детето.
Ще го потърся. - Добре.
Винсънт!
Саид?
Къде си? Саид!
Саид?
Уолт?
Какво правиш тук?
Шанън!
Какво има?
Какво?
Защо толкоз искаш да слезеш там?
"Толкова". Защо толкова искам да сляза там?
Джак ме мисли за луд, нали?
Защо ли? Задето искаш да влезеш в бункер,
запечатан с дебел стоманен капак, на който пише "карантина"?
Погледни го от добрата страна.
От добрата страна?
Не мога да виня Джак, ако ме мисли за луд.
Но преди 5 часа някакъв черен дим
ме дръпна в една дупка.
Ти видя ли го, Кейт?
Тогава май и двамата сме луди.
Какво ли си мисли, че е видял Джак?
Не оставяй Лок да ти вземе момичето.
Шегичка, пич.
Не съм в настроение.
Така ли? Обикновено си толкова весел.
А така. Животът не е толкова лош.
Да, накрая Другите ще ни изядат,
а от време на време някой избухва върху теб,
но сутрин спим до късно.
Кажи ми за числата?
Какво? - "Тези числа носят нещастие."
Това крещеше, когато те съборих.
Дълга история. - Имам време.
Ще ме помислиш за луд. - Пробвай ме.
Преди време бях в психиатрия и там имаше един човек, Ленард.
Непрекъснато повтаряше тези числа.
"4, 8, 15, 16, 23, 42". Само това говореше.
Набиха ми се в главата.
И няколко месеца, след като излязох оттам,
докато си купувах бурито, си казах: "Трябва да участвам в лотарията".
Цифрите се бяха набили в главата ми, затова играх с тях.
И спечелих... 114 милиона долара.
Тогава започна всичко. Дядо умря,
къщата ми се подпали,
ресторантът, където работех, беше улучен от метеор...
Всъщност, от метеорит.
Тази вечер видях същите числа върху бункера.
Бяха написани отстрани.
Това нещо е прокълнато.
Бил си в психиатрия?
Не съм луд. - Не казвам, че си.
Това ли е всичко? - Какво очакваше да ти кажа?
Че ми вярваш? - Това са просто числа.
Как се нарича това, дето лекарите те успокояват?
Добри обноски към болните.
Твоите хич ги няма.
БОЛНИЦА "СВЕТИ СЕБАСТИЯН"
Какво стана с него?
Успокойте се.
Другият шофьор беше възрастен...
Умря в спешното.
Не усещам нищо.
Знам.
Какво е станало с мен?
Имате лумбална фрактура
и множество смазани прешлени.
Гръбнакът ви е счупен.
Далакът ви е разкъсан и кърви.
Трябва да спрем кръвоизлива.
Ще оправя каквото мога,
но и в най-добрия случай вероятността да можете
да се движите от кръста надолу
е изключително ниска.
Може ли да поговорим?
Какво сгреших? - Да си сгрешил?
Мръщиш се. - Винаги се мръщя.
Хайде, изплюй камъчето.
Понякога можеш да им оставяш някаква надежда.
Дори ако има 99 % вероятност
да са безнадеждно увредени,
хората предпочитат да чуят, че има един процент шанс
да се оправят.
Гръбнакът й е счупен.
Не искам да й давам напразна надежда.
Може би.
Но все пак е надежда.
Рентген в спешното!
Знам какво видях! Беше Уолт.
По-тихо. - Чух шепот.
Къде? - Навсякъде.
Кой шепне? - Не знам! "Те".
Нещо е станало със сала! - Не е.
Уолт е с Джин, Сойер... - Видях го!
Върнали са се.
Лок намери...
...един бункер на половин миля оттук.
Отидохме да го взривим, за да се скрием вътре.
Всички да се скрием в случай че...
Но няма значение, не става,
няма да имаме време.
Къде е д-р Арц?
Загубихме го. - Моля?
Видяхте ли ги?
Видяхте ли Другите? - Другите не съществуват!
Вече говорихме за това.
Ти нищо не си видял. Нищо не знаеш!
Хей!
Всичко ще бъде наред.
Само... по-спокойно. Ще се оправим.
Тази вече ще останем тук. Заедно.
Имаме 4 пистолета. Ще сложим постове.
Докато сме заедно, ще бъдем в безопасност.
Слънцето ще изгрее след 3 часа
и всички ще дочакаме изгрева.
Обещавам ви.
Какво правиш? - Трябва ми кабел.
За какво?
За бункера. Ще вляза.
Мислиш ли, че е разумно да го правиш сега?
Едва ли. Прав си.
Най-безопасно е да останем тук. Да изчакаме до сутринта.
Да видим ще се появят ли Другите.
Да изчакаме смелчаците със сала да доведат помощ.
Но аз се уморих да чакам.
Вярваш ли?
В какво?
Че всичко ще се оправи.
Да, вярвам.
Не ти подхожда да казваш, че чашата е полупълна.
Чаша ли?
Хубави неща каза.
Грижиш се за всички. Вдъхваш им надежда.
Ако не беше тук, Джак...
Отивам при бункера.
Разбирам защо не можеш да дойдеш. Тук имат нужда от теб.
Но Лок ще влезе вътре, при всички случаи.
А ако падне и си счупи врата...
Заедно живеем, сами умираме, нали?
Да.
Годеницата ви е пострадала тежко.
Операцията може да трае 10-12 часа.
Докато не я отворя, няма да знам как е.
Отиваше на проба и за покривки.
Кога е сватбата?
След 8 месеца...
Сара ще се възстанови дотогава, ако...
Какво значи "възстанови"?
Ще прави физиотерапия, но...
Ще можем ли да...
Да правим любов?
Трябва да знаете, че има вероятност
тя да се нуждае от професионални грижи.
Няма да може да ходи сама до тоалетната ли?
Елате тук.
Елате.
Искам да ви кажа една малка тайна.
Елате.
По-близо.
Всичко е наред.
Знам, че няма да мога да танцувам.
Но ще отида с количка на сватбата.
И вие сте поканен.
Ще ви оправя.
Очаквах вече да си вътре.
Чаках те.
Първа ли искаш да вляза? - По-лека си.
Ще е по-лесно да те спусна и да те издърпам.
А и шахтата може да се стеснява.
И ще видиш дали нещо ще ме изяде.
Да, и това.
Не е ли много стегнато? - Не.
Добре.
Чакай.
Какво да кажа, ако искам да спреш?
"Спри."
Добре. Да започваме.
Кейт! Добре ли си?
Да.
Изпуснах фенерчето.
Може би трябва...
Добре тогава.
Едно.
Две.
Три.
Четири.
Спри!
Какво има?
Мисля, че долу има нещо.
Кейт, добре ли си?
Кейт!
Шегуваш се, нали? Връщаш ли се?
Да. - Но нали каза,
че ще гледаме как изгрява слънцето?
Промених решението си.
Кейт!
Лок!
По дяволите!
Добре ли си, братко? - Да.
Внимателно, не стъпвай на него. Дай да погледна.
Боли ли тук?
Значи не си го навехнал.
Но едва ли ще ме изпревариш.
Не съм те гонил. - А, разбира се.
Какво разбираш от навяхвания? - За малко да стана лекар.
Светът е малък.
Ти лекар ли си?
Какво е твоето извинение,
че тичаш сякаш дяволът те гони.
Моето е, че тренирам.
За какво? - За обиколка на света.
Впечатляващо е, знам.
Дано и твоето е добро, братко.
Опитвам се да размисля.
За момиче, нали?
Пациентка. - Но е жена.
Как се казва?
Сара. - Какво си й направил?
Да съм й направил?
Сигурно е сериозно, щом се самонаказваш така.
Казах й...
Наруших обещанието си.
Казах й, че ще я оправя, но не можах.
Провалих се.
Разбирам.
Още нещо...
Ами ако си я оправил?
Не съм. - Но ако си?
Не знаеш какво говориш.
Така ли? Защо?
Това би било чудо, "братко".
А ти не вярваш в чудеса.
Ясно. Но все пак ще ти дам един съвет.
Дръж го нависоко.
Нависоко?
Глезенът. Трябва да е нависоко.
Беше ми приятно да си побъбрим.
Джак. - Джак, аз съм Дезмънд.
Успех, братко. Ще се видим в някой друг живот.
По-добре недей.
Къде е Кейт?
Какво, по дяволите...
Жива ли съм?
Да, жива сте.
Миришете.
Много благодаря. - Наистина миришете.
Ходих да потичам.
Явно доста сте тичали.
Взех си душ, но още съм сгорещен.
Исках да дойда да ви видя...
Правих Тур дьо Стад.
Моля?
Качваш се и слизаш по стълбите на всеки сектор на стадиона.
Защо го правихте?
Напрегнат съм.
Обиколихте ли го целия? - Не, нараних си глезена.
Колко неприятно.
Тук ли е Кевин? Годеникът ми?
Не го видях.
Сигурно ще се върне скоро. - Да, разбира се.
Ще ми кажете ли как мина?
Сара...
Пораженията бяха огромни.
Направих всичко възможно, но гръбначният ви стълб...
Не можах да го оправя.
До края на живота си ще бъдете парализирана от кръста надолу.
Много съжалявам, Сара.
Шегувате се с мен, нали?
Не.
Тогава как си мърдам пръстите?
Усещате ли това?
Да.
А това? - Да.
Това? - Да.
А сега? - Да.
Ако мръднеш, ще го убия...
Остави пистолета.
Къде е Кейт? - Спокойно, Джак...
Казах, остави го! - Къде е Кейт?
Добре е. Остави го! - Няма!
Искаш ли да умре? Остави го.
За това ли говореше, Лок?
Това ли е твоята "съдба"?
"Всички пътища водят дотук." - Джак, успокой се.
Свали пистолета или ще му отнеса шибаната глава, братко!
Ти?