Къде си тръгнала?
Излизам. - С кого?
С него ли? - Да, и не можеш да ме спреш.
Ние се обичаме.
Ти си на половината му години. - И какво от това?
Ревнуваш ли? - Емили, чакай малко!
Емили! Чуй ме, Емили!
Връщай се веднага, госпожичке! - Няма да ме спреш! Аз го обичам!
Емили!
Емили, чуваш ли ме?
Чуваш ли ме? Добре.
Опитай се да стоиш будна.
Отдръпнете се!
Тя кърви. - Бременна съм.
Какво? Какво каза? - Бременна съм.
В края на шестия месец.
Бременна е.
Дай клампа. - Точно така, Емили, браво.
Главичката му се подаде.
Тя има пълно разкритие. - Точно така.
Добре, миличък, така.
Готово.
Да те загърнем добре.
Ще те сложим тук сега.
Маргарет, би ли го поела, ако обичаш?
Бебето ми...
Момче е, мила.
Добре е, просто много е подранило.
Може ли да го подържа? - Съжалявам, мила.
Прекалено е малък. Сега трябва да го отнесем.
Но...
Кръстете го Джон.
Моля ви. Името му е Джон.
Кой строи колиба насред джунглата?
Уместен въпрос.
Няма ли да отговориш?
Не знам.
Защо тогава отиваме там?
Защото се надяваме човекът, който живее в колибата,
да ни каже какво да правим с тези, които се опитват да ни убият.
Цял ден вървим. Скоро ли ще пристигнем?
Колко остава още? - Не знам.
Аз следвам него. - Какво?
Как така следваш него? - Аз дори не съм отпред.
Хюго последен я е видял. - Страхотно.
Какво предлагаш да правим, Джон?
Ще нощуваме тук.
Какво? Тук, в тая тъмница,
с чудовището и... него?
Почивката ще ни се отрази добре.
Какво ще стане, когато онези от кораба се върнат?
Не знам...
... все още.
Дезмънд.
Хеликоптерът се върна.
Сложете го на носилката.
Внимателно!
Сложете го да легне.
Леко.
Разтоварвайте.
Хайде, по-чевръсто.
Какво е станало с него?
Стълб от черен пушек го хвърли на 15 метра във въздуха
и го изкорми.
Какво?
Искам да ми кажеш точно колко души има на острова
и къде е всеки един от тях.
И защо да ти казвам?
Кийми! Какви ги вършиш, по дяволите?
Ти си ме предал.
Какво? - Лайнъс знаеше името ми.
Знаеше всичко за мен.
Не, не съм те предал аз.
Кой тогава?
Знаеш ли кой съм аз?
Какво?
Името ми. Знаеш ли ми името?
Кийми.
Мартин Кийми.
Ти ли му го каза? - На кого?
На Бенджамин Лайнъс. Ти ли му каза името ми?
Да.
Хей, чакай!
Мартин, не!
Той ни е нужен. Никой друг не може да оправи двигателите.
Защо си толкова сигурен? - Защото той ги е развалил.
ИЗГУБЕНИ
Привет.
Кой си ти?
Хорас.
Какво правиш тук?
Строя колиба. Уединено местенце за мен и жената.
Понякога човек има нужда да избяга от ИД, нали?
Инициативата "Дарма"?
Нищо не ми разбираш, нали?
Не.
Може би защото съм мъртъв от 12 години.
Привет.
Трябва да ме намериш, Джон.
Тогава ще намериш и него.
Кого? - Джейкъб.
Той много отдавна те очаква.
Аз съм Хорас.
На слука, Джон.
Хюго. - Шоколадови бонбони.
Събуди се, Хюго.
Ставай, тръгваме.
Мислех, че не знаем накъде.
Вече знаем.
И аз сънувах навремето.
Здравейте, Емили, г-жо Лок. Радвам се да ви видя.
Как е той? - Удивителен е.
Най-малкото недоносено бебе, оцелявало в тази болница.
Имаше инфекции, пневмония, какво ли не.
И всеки път се преборваше.
Не се дава твоят малък Джон.
Прекрасно.
Викат му "бебето чудо".
Днес ще го извадим от кувьоза,
за да го подържиш за пръв път.
Аз... не мога.
Съжалявам, просто не мога!
С кого да говоря за осиновяване?
Тук не се пуши, г-жо Лок.
Разбира се.
Съжалявам.
Това бащата ли е?
Аз... не познавам този човек.
Може ли да те питам нещо?
Питай.
Защо съм тук?
Тук си, защото можеш да видиш колибата
и това те отличава от другите.
Имам теория защо само ние можем да я видим.
Бих искал да я чуя.
Можем да я видим, защото сме най-откачените.
И как разбра къде е?
Не съм разбрал.
Не отиваме при колибата, ще се отбием на едно друго място.
На друго място? Къде?
Питал ли си се какво е станало с Инициативата "Дарма"?
Сигурно поне сто души са живеели на този остров.
Работели са в станциите, строели са къщи,
правели са онези сосове, които толкова харесваш.
И един ден всички просто са изчезвали.
Искаш да знаеш къде отиваме?
Да ги видим.
Леле.
Какво ги е сполетяло?
Той ги е сполетял.
Тази игра е тъпа.
Мелиса, престани!
Заведи брат си в кухнята. Един човек иска да види Джон.
Вали като из ведро.
Този мил господин иска да говори с теб, Джон,
затова се дръж послушно, чу ли?
Ваш е.
Обичаш ли да играеш табла?
Очевидно ти се удава.
Аз съм Ричард, Джон.
Ръководя училище за деца
с необикновени способности.
Имам основание да смятам, че ти може би си едно от тях.
Имаш ли нещо против да ти покажа няколко интересни неща?
Ти ли нарисува това, Джон?
Разгледай тези предмети...
... и мисли за тях.
ТАЙНСТВЕНИ ИСТОРИИ
"СКРИТАТА ЗЕМЯ!"
Така, а сега ми кажи, Джон,
кое от тези неща е твое?
Подарък ли? - Не, не, Джон.
Кое от тези неща вече ти принадлежи?
СБОРНИК ЗАКОНИ
Сигурен ли си, че ножът е твой, Джон? Убеден ли си?
Грешиш.
Как се справи?
Боя се, че Джон не е съвсем готов за нашето училище.
Съжалявам, че ви загубих времето.
Какво направи?
Той какво прави долу?
Значи тук си прострелял Лок и си го оставил да умре?
Да, Хюго, стоях точно там, където си ти сега,
когато дръпнах спусъка.
Трябваше да се сетя, че е безсмислено.
Но не разсъждавах трезво.
Затова ли изби и всички тези хора?
Не съм ги убил аз.
Ако Другите не са унищожили "Дарма"...
Те я унищожиха, Хюго...
... но решението не беше мое.
А чие тогава? - На лидера им.
Мислех, че ти си им лидер.
Не винаги.
ХОРАС МАТЕМАТИК
Колиба.
Той я строеше.
Намери ли каквото търсеше?
Да, Хюго, така мисля.
Дай ми твоя ключ. - Какво?
Капитане, Мейхю умря.
Докторът не успя да го спаси. Екипажът пита какво ви се е случило.
Кажи на екипажа, че това е моя грижа,
а после зареди хеликоптера, Франк. Връщаме се.
Връщаме се? За какво? - Зареди хеликоптера, Франк.
Добре.
Слушай, Мартин, докато ви нямаше,
тук върлува някаква болест.
Екипажът се държеше странно. Реджина скочи зад борда.
Длъжен съм да те уведомя,
че може би това се случва и с теб.
Благодаря за загрижеността.
Дай ми ключа си.
Протоколът не е такъв...
Благодаря.
Причината да има два ключа е,
за да отваряме сейфа само заедно.
Нали си тук?
Какво е това? - Резервен протокол.
Какво пише в него? - Къде отива Лайнъс.
Откъде би могъл да знае г-н Уидмор? - Той е много умен човек.
И ако Лайнъс знае, че ще изпепелим острова,
може да отиде само на едно място.
Как така да изпепелите острова? Не сме се разбирали така.
Приех да ви превозя дотук на спасителна мисия.
Оправи ми оръжието.
Раните му не бяха огнестрелни.
Какво мислиш, че му се е случило?
Не знам.
Но когато те се върнат, ще се погрижат да не се повтори.
Омар!
Кийми те вика в оръжейната.
Трябва да държа тези двамата под око.
Аз ще ги пазя, върви.
Под камбуза има килер, достатъчно голям за двама души.
Оставил съм ви храна и вода. Вървете там.
Майкъл мъртъв ли е? - Не, въпреки усилията.
Затова трябва да се скриете, преди Кийми да се върне.
Безсмислено е.
Дай ни надуваемата лодка,
за да започнем да превозваме хората от брега.
Единственият начин да се спасим
е като измъкнем хората от острова.
Елате зад контейнера след 10 минути.
Лодката ще бъде във водата.
Колибата е тук.
Ние дойдохме оттук.
КОЛИБА
Вземи.
Пий.
Ровенето сред трупове изцежда.
Скоро ще се стъмни, Хюго.
Ако тръгнеш натам, ще стигнеш до брега,
а после само трябва да вървиш на север до нашия плаж.
Какво? - Принудих те да дойдеш насила.
Съжалявам, Хюго, но мислех,
че си ми нужен, за да намерим колибата.
Ясно. Сега си имаш вълшебна карта и аз вече не съм необходим.
Давам ти шанс да си отидеш.
Не искам да те излагам на опасност против волята ти.
По-безопасно ли ще е да се скитам сам из джунглата?
Не съм убеден.
Мисля да остана с вас.
Насам ли?
Какво?
Той мисли, че сам е решил да остане.
Никак не е зле, Джон.
Аз не съм като теб.
Определено не си.
Помощ! Пуснете ме да изляза!
Моля ви, пуснете ме.
Джон, добре ли си? - Да, да.
Влизайте в клас, момичета. Звънецът би.
Джон, тече ти кръв, ела.
Да отидем в медицинския кабинет.
Искаш ли да поговорим?
Не.
Знам, че сега сигурно си разстроен,
но имам вълнуваща новина за теб.
Наскоро ми се обадиха от Портланд.
Там една компания прави много интересни проучвания
в областта на химията и новите технологии.
Нарича се лаборатория "Мителос".
Говорих с д-р Алпърт.
Той издирва млади и будни хора
за тези нови научни области.
Искат това лято да отидеш на техния лагер.
Научен лагер? - Да.
Не разбирате ли, че заради такива научни лагери
ме заключват в шкафчетата?
Това е чудесна възможност... - Откъде са разбрали за мен?
Сигурно са пратили някого на научния панаир.
Изложбата ти в Коста Меса... - Аз не съм учен!
Обичам бокс, риболов и коли.
Обичам спорта.
Ще ти кажа нещо, което бих искал някой да ми каже на твоите години.
Може и да не ти се иска да си в лаборатория,
заобиколен с епруветки и мензури,
но това е същността ти, Джон.
Не можеш да бъдеш крал на бала.
Не можеш да бъдеш изявен спортист.
Не можеш да бъдеш супергерой.
Не ми казвайте какво не мога.
Защо не ми каза?
Какво?
Че си оцелял от полет 815.
Защото нямаше да ми повярваш. - Откъде-накъде?
Споделих ти, че съм сред малцината,
които мислят, че самолетът на дъното е фалшив.
А ти реши, че няма да ти повярвам? - Не знаех дали да ти имам доверие.
Шефът ти е инсценирал катастрофата.
Мислех, че аз съм най-подозрителен, но ти ме заби в земята.
Чуй ме, не бива да връщаш онзи на острова.
Кийми. - Ти Кийми остави на мен...
Не бива да го връщаш. Той ще избие всички на острова.
Всички!
Не си слагай грях на душата, повярвай ми.
Хей, шефе.
Свалям го в машинното.
Дръжте курс 305.
Това е единственият безопасен път.
Какво ще кажеш на Кийми, ако забележи, че лодката я няма?
Ще му кажа, че сте я откраднали. Тръгвайте сега.
Дезмънд? - Не мога да тръгна с теб.
Защо? - Бях на този остров три години.
Кракът ми вече няма са стъпи там.
Още повече, че Пени идва.
Ще се върна с първата група възможно най-скоро.
Следвай точно курса.
Добре. - Тръгвай вече.
КАХАНА
Трябва да е на 200 метра натам.
Сигурен ли си, че ще е там, Джон?
Моля? - Колибата. А ако се е преместила?
Пак. - Не се е преместила.
Казаха ми, че ще я намеря там.
И на мен са ми казвали много неща.
Че съм избран, че съм необикновен.
А свърших с тумор в гръбнака и кръвта на дъщеря ми по ръцете ми.
Съжалявам, че това ти се е случило, Бен.
Трябвало е да ми се случи.
Такава ми е била съдбата.
Но скоро ще осъзнаеш последствията на това да си избран.
Защото съдбата, Джон...
... е капризна кучка.
Хора?
Колиба.
Хайде.
Така, добре. Добре, Джон.
Утре ще опитаме пак.
Твой е.
Добре, хайде.
Не се предавайте, г-н Лок.
Моля? - Казвам да не се предавате.
Всичко е възможно.
Трябва да прочетете картона ми.
Гръбнакът ми е смазан.
Вероятността краката ми да останат безчувствени е 98 процента.
Не знам дори защо... - Чел съм картона ви.
Оцелели сте след падане от осмия етаж.
Това е чудо, г-н Лок.
Нека ви попитам нещо.
Вярвате ли в чудеса?
Не. Не вярвам в чудеса.
А трябва. На мен ми се е случвало.
Виж, просто искам да се върна в стаята си.
Знаете ли от какво имате нужда, г-н Лок?
Да отидете на обход.
Какво е обход?
Пътуване съм себе си.
Отивате в австралийската пустош,
въоръжен само с нож и ума си.
Нищо не мога да обхождам.
Ако не си забелязал, аз съм сакат.
Такъв ли сте, г-н Лок?
Аз тръгнах на обход, убеден, че съм един,
а се върнах друг.
Разбрах кой съм, каква е същността ми.
И ей те на.
Санитар.
Аз съм много повече от санитар, Джон.
Когато сте готов, г-н Лок,
ще се вслушате в думите ми.
И тогава, когато пак се срещнем...
... ще ми бъдете задължен.
Хей, докторе,
да ти кажа ли нещо странно?
Казвай.
В онова морзово съобщение, което получих от брега,
се казваше, че морето изхвърлило доктора с прерязано гърло.
Но аз съм лекар.
Шантаво, нали?
Всичко ли е тук?
Тъй вярно. - Добре, опаковай го.
Какво ще правите с всичко това?
Пали, Франк.
Г-н Кийми, наеха ме да превозвам учени.
Качвай се в кабината и пали хеликоптера, Франк.
Няма да ви откарам.
Ще те убия, Франк.
Тогава никога няма да се върнете на острова.
Аз съм единственият ви пилот.
Ще прощаваш, докторе.
Това променя ли нещо, Франк?
След 30 секунди още някой ще го отнесе.
Оправих пистолета.
Отстъпи, Мартин, иначе ще стрелям.
Не те съветвам, капитане.
Какво е това на ръката му?
Хей!
Какво решаваш, Франк?
Ще летим.
Хайде, да тръгваме, момчета.
Натоварете и останалите оръжия и да потегляме!
Благодаря, капитане.
Хайде, хайде, побързайте!
Хей!
Какво ти казах?
Да не напускам палатката.
Гладен бях.
Джак, трябва да почиваш. Не бива да се пресилваш.
Знам, че трудно молиш за помощ,
но ако шевовете се разкъсат... - Спокойно, няма проблем.
Лекарите са най-лошите пациенти.
Джак!
Мисля, че искат да ги проследим.
Добре.
Да действаме.
Аз няма да вляза с теб.
Какво? - Островът искаше да се разболея.
А ти бе излекуван.
Моето време изтече, Джон.
Дойде твоето.
И аз предпочитам да влезеш сам.
Късмет, Джон.
Ти ли си Джейкъб?
Не.
Но мога да говоря от негово име.
Кой си тогава?
Крисчън.
Знаеш ли защо съм тук?
Разбира се.
А ти знаеш ли?
Тук съм...
... защото бях избран.
Точно така.
Клер?
Здравей, Джон.
Какво правиш тук?
Спокойно, добре съм. С него съм.
Къде е бебето? - Където трябва да бъде.
Не и тук.
Най-добре не казвай на никого,
чу си я видял. - Защо?
Защо... - Нямаме време за това.
Хората от кораба вече се връщат.
Щом стъпят тук, тези въпроси ще бъдат без значение.
Затова задай единствения въпрос, който има значение.
Как да спася острова?
Каза ли ти какво да правим?
Да.
Е?
Иска да преместим острова.
ИЗГУБЕНИ