Досега в "Изгубени".
Аз съм виновен за смъртта й.
Убедих я да остане, защото не исках да съм сам.
Ще стигнеш до храма преди да падне нощта.
Съжалявам, че трябваше да ме видиш така.
Привет, Ричард. - Ти?
Аз.
Много съм разочарован. От всички ви!
Какво прави в Австралия? Бизнес или удоволствие?
Бях на странстване. Добре дошли в Лос Анжелис.
Чао, татко. - Чао, скъпа.
Хайде, де.
Джон?
Добре ли си? - Да.
Да влезем вътре.
Кога ще стане това? Сватбата е през Октомври.
Ще ви се обадя отново.
Писна ми от доставчици, групи и избиране на тапицерия за столовете.
Какво ще кажеш да вземем родителите ми и баща ти
и да го направим във Вегас?
Ти заслужаваш повече, Хелън.
Знам, че ще справим.
Харесвам...
Тази. - Тази ли?
Тоест тази. - Очарователен си.
Знам.
Как беше на конференцията?
Скучно.
Кой е д-р Джак Шепърд?
Запознахме се при изгубения багаж, докато попълвах документите.
И той беше изгубил нещо. - Гръбначен хирург ли е?
Да, приятен човек. Предложи ми безплатна консултация.
Трябва да му се обадиш. - Той просто беше любезен, Хелън.
И какво от това?
Какви са шансовете случайно да срещнеш гръбначен хирург?
Кой знае? Може би е съдба.
Може и така да е.
Добре, Ричард.
Време е да поговорим.
И З Г У Б Е Н И Сезон 6, епизод 4 - "Заместникът"
Добре дошъл отново, полковник.
Хубав тен си хванал в Австралия.
Липсвахме ли ти? - Определено, Ранди.
Как беше конференцията, Джон? - Не научих нищо,
но се запознах с приятни хора.
Интересно. Кен Фишър се обади и каза, че си отменил обяда си с него.
Не се чувствах добре.
Май беше от полета.
Обадиха се хората от семинара и казаха, че не си си взел пропуска.
Проверих и се оказа, че не си бил на нито една среща.
Пратихме те в Сидни на наши разноски. Къде беше, по дяволите?
Наистина съжалявам, Ранди. Да кажем, че съм бил в отпуска.
Мислех, че ще я ползваш през Октомври, за сватбата ти.
Знам, че не трябваше да лъжа.
Бях...
Лично е и не искам да говоря за това.
Добре, Джон. Уволнен си.
Жаден ли си?
Ричард, съжалявам, че трябваше да те довлека насила тук,
но не можех да бездействам. - Какво искаш?
Каквото винаги съм искал. Да дойдеш с мен.
Защо изглеждаш като Джон Лок? - Знаех, че ще ме заведе при Джейкъб.
Защото Джон е кандидат. Или поне беше.
Какво искаш да кажеш? Какъв "кандидат"?
Джейкъб нищо ли не ти е казал? - Какво да ми каже?
Съжалявам, Ричард. Значи си правел всичко,
което ти каже и никога не ти е казал защо?
Аз никога не бих ти го причинил.
И какво щеше да направиш? - Щях да се отнасям с уважение.
Ела с мен и обещавам да ти кажа всичко.
Не. - Сигурен ли си?
Хората рядко получават втори шанс. - Никъде не тръгвам с теб.
Добре тогава.
Какво?
Ще се видим по-скоро отколкото си мислиш, Ричард.
Прекъсвам ли нещо?
Какво е станало с тях?
Има голяма вероятност да не ми повярваш.
Опитай. - Джон Лок ги уби.
Сам? - Да.
Превърна се в черен дим и ги уби пред очите ми.
И Джейкъб ли уби?
Да. - Тогава къде е тялото му?
Лок го запрати в огъня и изгоря.
Знаеш ли защо Лок отведе Ричард в джунглата?
Вербува.
Привет, Джеймс.
Мислех, че си мъртъв. - Така е.
Наздраве за мъртвите.
Приемаш го доста добре.
Кое? - Това, че съм тук.
Въобще не ми пука дали си мъртъв или пътуваш във времето...
Може и да си призракът на отминалата Коледа.
Сега ми пука само за това уиски. Затова, пий до дъно
и се разкарай от къщата ми.
Къщата не е твоя, Джеймс. - Така ли било?
Просто поживя известно време тук, но къщата никога не е била твоя.
Кой си ти? Със сигурност не си Джон Лок.
Защо мислиш така? - Лок се страхуваше.
Дори, когато се преструваше, че не е така.
Но ти...
Ти не се страхуваш.
Ами, ако ти кажа, че съм този, който може да отговори
на най-важния въпрос на света?
И кой въпрос е това?
Защо си на този остров?
Тук съм, защото самолетът ми се разби, салът ми се взриви,
а хеликоптерът беше прекалено тежък.
Не това е причината.
И ако дойдеш с мен, ще ти го докажа.
Тогава да си обувам гащите.
Стига, де! Проклятие!
Пич!
Какво правиш? - Ти какво правиш?
За сефте ли паркираш? Спрял си почти на моето място.
Има място за инвалиди. - Не съм длъжен да паркирам на него.
Мога да паркирам където си поискам. Съобразявай се с очертанията.
Съжалявам. Трябваше да имам запазено място.
Затова паркирах тук.
Не съм те виждал. Тук ли работиш?
Всъщност, притежавам компанията.
Хюго Рейес. - Джон Лок.
Какво правиш тук, Джон? - Нищо. Шефът ме уволни.
Кой ти е шеф? - Казва се Ранди.
Ранди Нейшънс? Тоя е голям глупак.
Да говоря ли с него? - Не, няма проблем.
Притежавам и агенция за временно назначаване.
Обади се на този номер и кажи, че Хюго е казал
бързо да ти намерят нова работа.
Горе главата. Всичко ще се подреди.
Взел е да заминава.
Къде са всички?
Казаха, че отиват в храма. - Сега там е най-безопасно.
И ние трябва да отидем. - Добре ли си?
Да.
Хайде, да се махаме от тук. - Защо мислиш, че ще дойда с теб?
Защото искаш да откриеш Джин. - Какво знаеш за съпруга ми?
Знам, че ако е на острова и е жив, ще бъде в храма.
Да тръгваме.
Ами Джон?
Трябва да го погребем.
Какво правеше сам в къщата, Джеймс? - Напивах се.
Къде са приятелите ти? - В някакъв храм.
Защо не си с тях? - Знаеш ли какво?
Хайде да не говорим. - Дадено.
Кой, по дяволите, е този? - И ти ли го виждаш?
Хлапето ли? Да, виждам го.
Какво...
Знаеш правилата. Не можеш да го убиеш.
Не ми казвай, какво не мога.
Не ми казвай, какво не мога!
Лок!
Който и да си, имаш 20 секунди или изчезвам от тук.
Къде е? - Какво правиш тук?
Къде е? - Лок ли? Тръгна след някакво хлапе.
Трябва да тръгваме. - Къде?
В храма. Хайде! - Бил съм там. Мисля да остана с Лок.
Това не е Джон Лок. - Знам.
Защо си с него? - Казва, че знае защо съм тук.
Или ти ще ме светнеш, Ричард? - Не бъди наивен. Ще те убие.
Можеше да ме убие сто пъти досега. - Той не иска да убие само теб.
Иска да убие всички. И няма да спре, докато...
С кого говориш? - С никой.
Настигна ли хлапето? - Какво хлапе?
Вярно. Ще тръгваме ли вече?
Да, Джеймс, тръгваме.
Като какво животно бихте се описал?
Моля?
Като какво животно бихте се описал?
Това какво общо има с... - Кажете каквото ви дойде на ум.
Смятате ли, че сте общителен човек?
Може ли да говоря с началника ви?
Разбира се. Ще я повикам.
Добро утро, г-н Лок? - Да.
Аз съм Роуз Надлър, супервайзорът. С какво мога да ви помогна?
Може да ми спестите въпросите от типа "какво животно съм"
и да ми намерите работа.
Разбира се. - Каква работа си търсите?
Виждам, че търсите координатор по строежите.
Да, но мисля, че това не е за вас.
Ако е нужен опит, то аз... - Не е там проблемът.
Г-н Рейес ми каза, че тук ще се погрижите за мен.
Да, той ми е шеф и щом ви е казал така, мога да го уредя. Искате работа
в строителството - имате я. - Благодаря ви.
Не съм приключила. Утре ще отидете на мястото,
а вдругиден ще бъдете отново тук.
Г-н Лок, нека гледаме малко по-реалистично на нещата.
Какво знаете вие за реалността?
Болна съм от рак. Няма лек.
Съжалявам. - Когато лекарите ми казаха,
ми беше много трудно да го приема.
Впоследствие преодолях частта с отричането
и отново започнах да живея остатъка от живота ми.
Та...
Нека ви намерим подходяща работа.
Четеш ли? - Моля?
Четеш ли книги? - Да, кой не чете?
Любимата ми е "За мишките и хората" на Стайнбек.
Знаеш ли я? - Не, малко е новичка за мен.
Разказва се за двама мъже - Джордж и Лени.
Лени е малко бавен и прави проблеми на Джордж.
Джордж го извежда в гората, казва му да погледне в далечината
и да си представи къщичката, в която ще живеят един ден.
И после застрелва Лени в тила. - Не ми звучи като хепи-енд.
Прав си.
Какво си намислил, Джеймс? - Чудя се какво ще стане,
ако те гръмна.
Защо не разберем?
Какво си ти?
Аз съм в капан
и то от толкова отдавна, че дори не помня какво е да си свободен.
Сигурно ме разбираш.
Но преди това, бях човек, също като теб, Джеймс.
Трудно ми е да го повярвам. - Вярвай в каквото искаш,
казвам ти истината. Знам какво е да чувстваш радост,
болка, гняв, страх, да се опариш от предателство.
Знам и какво е да изгубиш някой, когото си обичал.
Ако ще стреляш, давай, но си толкова близо, Джеймс,
че ще е срамота да се откажеш сега.
Защо въобще трябваше да го носиш при статуята?
Хората трябваше да видят срещу какво са изправени.
А какво ще го спре да си смени облика?
Вече не може. Така няма друга възможност.
Някой иска ли да каже нещо?
Никой ли не го познаваше?
Аз го познавах.
Джон Лок беше...
Вярващ. Човек на вярата.
Той беше... По-добър човек,
отколкото аз някога ще бъда.
И дълбоко съжалявам, че го убих.
Това е най-шантавото погребение, на което съм присъствал.
Здравейте, офисът на д-р Шепърд. Ало?
Мога ли да ви помогна? - Не, не можете.
Кой беше? - Никой.
Джон, чух те да говориш по телефона.
Звънях на д-р Шепърд.
Браво на теб. Кога ще се видите? - Няма да отида.
Не разбирам, защо не искаш... - Уволниха ме, Хелън.
Идвам!
Аз съм куриер на фирма Океаник, нося ви изгубения багаж.
Заповядайте.
Подпишете тук.
Благодаря. - Аз също.
Добре, Джон.
Да поговорим. Защо те уволниха?
Излъгах Ранди. Не отидох на конференцията в Сидни.
Какво? - Отвори куфара.
За какво са? - За странстването ми.
Какво? - Странстване.
Приключение в австралийската пустош. Човек срещу природа.
Но не ме пуснаха. Стоях и им виках,
че не могат да ми казват какво не мога да правя.
Само че, бяха прави.
Омръзна ми да си представям какъв би бил живота ми извън количката.
Какво ще е да...
да те отведа до олтара, защото няма да стане.
Затова, ако искаш да ходя при още лекари,
ако искаш да стана от този стол, не те виня.
Но не искам цял живот да чакаш чудо, Хелън, защото...
Чудеса не съществуват.
Грешиш, Джон.
И единственото нещо,
което съм чакала,
си ти.
Хубава гледка. Сега какво?
Сега слизаме.
Къде?
Там долу.
Не се засягай, ама ти вече умря, не е голяма работа за теб.
Но, ако мислиш, че ще сляза пръв, значи си си загубил акъла.
Няма проблем, аз ще съм пръв.
Идваш ли?
Джеймс!
Лок!
Скачай! Ще те хвана! Хайде!
Внимавай!
Какво е това място?
Защо го направи? - Нещо като шега е.
Това ли искаше да видя? Дупка в скала и камъчета на везни?
Затова ли съм тук?
Не.
Ето защо си тук.
Това е причината всички да сте тук.
Хайде, давайте до края.
Можете, продължавайте.
Идвайте насам.
Браво, добра работа.
Запазете тишина! Отворете учебниците си на четвърта глава.
Днес ще говорим за...
Човешката репродуктивна система.
Знаете ли... Извинявай, къде е учителската стая?
Ей там. - Благодаря.
Знам, че вече се изтърках, но колко пъти трябва да повтарям?
Ако сте изпили последната чаша кафе, махате филтъра
и го хвърляте. Не се бойте, ще направя нова кана кафе.
Всъщност, надявах се да пийна Ърл Грей.
Чай? Ето това е джентълменско питие.
Май не се познаваме. Бен Лайнъс, учител по история на Европа.
Джон Лок, заместник. - Добре дошъл.
Кой е написал всичко това? - Името му беше Джейкъб.
"Беше"? - Да, умря вчера.
Не изглеждаш разстроен. - Не съм.
Защо всички имена са зачеркнати? - Не всички.
"Шепърд".
Това ще рече Джак Шепърд?
И не само той.
"Рейес". Хюго, нали?
Осмицата за какво е? - Джейкъб си падаше по числата.
"16 - Джара".
"42 - Куон". Не знам дали е за Сън или Джин.
Ето тук.
"4 - Лок". И двамата го познавахме.
И на последно място, но не и по важност...
"15 - Форд".
Това ще да си ти. - Защо му е да пише името ми тук?
Дори не го познавам. - Сигурен съм, че си го срещнал.
Сигурно, като си бил малък, в момент на нещастие или уязвимост, е дошъл,
манипулирал те е и ти е дръпнал конците като на марионетка.
В резултат на което, изборите, които си направил,
всъщност не са били твои. Тласкал те е, Джеймс.
Тласкал те е към острова.
С каква цел? - Ти си кандидат.
За какво? - Мислеше, че е защитник на острова.
А ти си номиниран за неговата позиция.
Какво означава това? - Имаш три избора.
Първи вариант - не правиш нищо
и гледаш какво ще стане.
И вероятно, името ти...
Ще бъде задраскано.
Втори вариант - приемаш работата,
ставаш новия Джейкъб и пазиш острова.
От какво? - От нищо, Джеймс. В това е шегата.
Няма нищо, от което да бъде пазен. Това е просто остров.
Ще си е добре и без Джейкъб,
теб или всички онези, чиито животи пропиля.
Каза, че има три възможности.
Третата е просто да си отидем.
Махаме се от острова
и никога не поглеждаме назад. - И как ще го направим?
Заедно.
Какво ще кажеш, Джеймс?
Готов ли си да се прибереш вкъщи?
И питаш?
Превод и субтитри: Firefly & Movie_Girl
http://subs.sab.bz