Добре ли си?
Нека ти помогна.
Благодаря.
Как ти е името?
Казвам се Клаудия.
Прекрасно име.
Къде са останалите ви хора?
Само аз съм. - Как попадна тук?
Също като теб. Случайно.
Колко дълго... - Всеки отговор ще води до нов въпрос.
Трябва да си почиваш. Бъди благодарна, че си жива.
На кораба ми имаше други хора. Трябва да...
Не, ако на острова има други хора, аз ще ги открия.
Бебето ли?
Излиза.
Напъвай! По-силно!
Не мога! - Можеш.
Добре, още веднъж.
Момче е.
Името му е Джейкъб.
Мога ли...
Има още едно бебе.
Напъвай отново.
Излиза.
Сега!
Още едно момче.
Избрала съм само едно име.
Може ли да го видя?
Съжалявам.
И З Г У Б Е Н И Сезон 6, епизод 15 - "Отвъд океана"
Какво е това? - Игра.
Откъде знаеш как се играе? - Просто знам.
Ще ме научиш ли? - Ако обещаеш да не казваш на майка.
Защо да не й казвам? - Защото ще ни я вземе.
Е, искаш ли да играеш, Джейкъб?
Искам.
Здравей, майко. - Къде е брат ти?
На плажа.
Гледа океана.
Мога ли да ти помогна? - Ако искаш, може да ги сортираш.
Какво прaвехте с брат ти на плажа? - Разхождахме се.
Обичаш ли ме, Джейкъб?
Да. - Тогава ми кажи какво стана.
Може ли да седна при теб?
Разбира се.
Джейкъб ти е казал за играта. - Разбира се.
Той не може да лъже. Не е като теб.
Защо? Какъв съм аз? - Ти си...
Специален.
Може ли да задържа играта? - Разбира се.
Нали затова ти я оставих. - От теб ли е?
Че откъде другаде да е?
От някое друго място. Отвъд океана.
Няма друго място. Само острова е.
А ние откъде сме дошли?
С брат ти дойдохте от мен, а аз - от моята майка.
Къде е тя?
Мъртва е. - Какво е "мъртва"?
Нещо, за което никога няма да се тревожиш.
Бързо, ще избяга!
Скрий се!
Кои са тези? - Тихо!
Майко! Майко!
Какво има? - Видяхме хора. Мъже.
Колко бяха? - Трима. Убиха глиган.
Видяха ли ви? - Не, не мисля.
Откъде са дошли? Изглеждат като нас.
Не са като нас. Мястото им не е тук.
Има причина да сме тук. - Каква?
Още не е дошло времето. - Каква причина, майко?
Елате с мен.
Знаеше ли за хората? - Да.
Защо не си ни казала? - Опасни са. Не исках да ви плаша.
Защо да са опасни? - Всички хора са опасни.
Идват. Воюват. Унищожават. Опорочават. Винаги свършва по един и същ начин.
Откъде идват? - От друга част на острова.
Няма да ги търсите. Ако ви открият, ще ви наранят.
Защо? - Защото така правят хората.
И ние сме хора. Значи ли това, че можем да се нараним?
Направих така, че да не можете.
Какво е това място? - Причината да сме тук.
Не влизайте.
Какво има долу? - Светлина.
Най-топлата и ярка светлина, която сте виждали или усещали.
Трябва да се погрижим никой да не я открие.
Красива е.
Така е. Затова я искат.
У всеки човек има частичка от същата тази светлина.
Но те винаги искат още. - Могат ли да я вземат?
Не, но ще се опитат и тогава светлината ще угасне.
А угасне ли тук, ще угасне навсякъде.
Затова пазя това място, но не мога да го правя вечно.
Тогава кой ще го пази?
Трябва да бъде един от вас.
Нямаш право, Джейкъб. - Защо?
Против правилата е. - Ти си ги измисли.
Аз я намерих. Един ден ще си измислиш твоя игра
и всички ще следват твоите правила.
Спокойно.
Не се страхувай.
Какво?
Какво има? - Отивам да се разходя.
Ще се видим после.
Здравей.
Защо Джейкъб не те вижда? - Защото съм мъртва.
Ще дойдеш ли с мен? Искам да ти покажа нещо.
Какво? - Откъде си дошъл.
От другата стана на острова има място, което не си виждал.
Кои са те?
Дойдоха преди 13 години, в деня преди да се родиш.
Корабът им попадна в буря. - Какво е кораб?
С него хората отиват от едно място на друго.
Така дойдохме ние отвъд океана.
Но отвъд океана няма нищо. - Има много неща.
И ти дойде от там. - Не е вярно.
Майка ми ми каза друго.
Тя не ти е майка.
Аз съм твоята майка.
Джейкъб.
Джейкъб, събуди се.
Ела с мен.
Защо си взел всичките си неща? - И твоите неща са тук.
Тръгваме си и няма да се връщаме. - Какво?
Просто ме следвай. - До къде?
До хората. - Не трябва да ходим там.
Това са нашите хора, Джейкъб. Ще живеем с тях.
Не, майка каза... - Излъгала ни е. За всичко.
Знам, че не разбираш, но трябва да дойдеш с мен. Не искам да ходя сам.
Не можем. Майка ни обича. - Не ни обича. Всичко е било лъжа!
Спри! - Тя дори не ни е майка!
Не! - Джейкъб!
Какво правиш? - Той си тръгва.
Отива при тях! При другите хора!
Какво?
Вече знам. Отвъд океана има друго място.
Оттам съм дошъл и ще си отида вкъщи.
Кой ти каза това? - Майка ми!
Аз съм майка ти. - Не, ти я уби.
Джейкъб, тя е била и твоя майка.
Мястото ни не е тук, при нея.
Ела с мен.
Не.
Любов моя, трябва да знаеш това. Каквото и да са ти казали,
никога няма да можеш да си тръгнеш от тук.
Не е вярно. И един ден ще го докажа.
Мислиш ли, че ще се върне? - Не.
Той каза, че си убила майка ни.
Вярно ли е?
Да.
Ако не я бях убила, тя щеше да ви върне при другите хора,
а те са лоши, Джейкъб, много лоши.
Не можех да позволя да станеш един от тях.
Трябваше да останеш добър.
Добър ли съм, майко?
Разбира се, че си.
Тогава защо обичаш него повече от мен?
Обичам ви по различен начин.
Ще останеш ли при мен, Джейкъб?
Моля те.
Да.
Поне за известно време.
Какво ще кажеш?
Много е красиво, Джейкъб.
Добре ли си?
Просто съм уморена.
Знае ли, че идваш при мен?
Никога не пита за теб. - Тогава съжалявам, че попитах за нея.
Защо ни наблюдаваш, Джейкъб?
Искам да знам дали майка е права.
За какво? - За тях.
Имаш предвид хората ми. Искаш да знаеш дали са лоши.
Жената може да е луда, но е права. - Не знам, не ми изглеждат лоши.
Лесно е да го кажеш, гледаш ни отгоре. Повярвай ми.
Живея сред тях вече 30 години.
Те са алчни, манипулативни, не може да им се вярва
и са егоисти. - Тогава защо си с тях?
Целта оправдава средствата.
Каква цел?
Заминавам, Джейкъб.
Намерих начин да се махна от острова. - Невъзможно, няма начин.
Сред нас има много умни хора, които са любопитни как работят нещата.
Намерихме много места на острова, на които металът се държи странно.
Като намерим такова място - копаем.
Този път наистина открихме нещо.
Ела с мен, Джейкъб, моля те.
Какво ще правиш, когато тя умре? - Никога няма да умре.
Всичко умира. - Не искам да напускам острова.
Това е моят дом.
Но не и моят.
Къде беше?
Знаеш къде.
Какво ти каза?
Каза, че е открил начин да се махне от острова.
Може ли да се присъединя?
Да.
Как си? - Тревожа се.
Така и трябва.
Трийсет години търся мястото, на което ме заведе като дете.
Онзи водопад с красивата светлина. Обходих целия остров,
но така и не успях да го намеря.
Тогава се замислих дали не мога по друг начин
да се доближа до светлината под острова.
Отне ми много време, докато разбера как да го направя.
Хората, с който си, също ли я видяха?
Да. Имат някои интересни идеи какво да правят с нея.
Да правят с нея ли? Нямаш представа...
Нямам представа, защото ти не ми каза, майко.
Какво е това? - Колело.
Ще направим отвор, много по-голям от този.
Тогава ще го поставя на механизма, който строим.
Механизъм, който насочва водата и светлината.
И ще завъртя колелото. Щом го направя...
Най-накрая ще се махна от това място.
Откъде знаеш всичко това? Откъде знаеш, че ще проработи?
Аз съм специален, майко.
Моля те, не го прави.
Не си отивай. - Трябва.
Защо? - Мястото ми не е тук.
Значи се сбогуваме.
Сбогом, майко.
Ужасно съжалявам.
Джейкъб.
Време е.
Случило се е нещо, нали? - Да, сбогувах се с брат ти.
Оставяш го да си иде? - Нямам избор, той така иска.
Познато ли ти е това място? - Да.
Помниш ли какво ти показах тук?
Светлината.
Сега вече ти ще я пазиш.
Какво има там? - Живот. Смърт. Прераждане.
Това е източникът, сърцето на острова.
Обещай ми, че каквото и да правиш, никога няма да влезеш там.
Ще умра ли? - Ще е по-лошо от смъртта.
Много по-лошо.
Ето, изпий това. - Какво ще стане, ако го изпия?
По този начин приемаш отговорността да пазиш това място
колкото се може по-дълго. Тогава ще трябва да си намериш заместник.
Не искам да съм пазител. - Все някой трябва.
Моето време свърши. - Защо да е свършило?
Трябва да си ти, Джейкъб. - Не. Ти искаше да е той.
Но сега имаш само мен.
Винаги си бил ти, Джейкъб. Сега го осъзнавам,
някой ден и ти ще го разбереш, но дотогава...
Нямаш друг избор.
Моля те, вземи чашата и го изпий.
Сега двамата с теб сме еднакви.
Идва буря. - Да, така е.
Трябва да събереш дърва за огрев, преди да завали.
Джейкъб?
Внимавай. - Ще се видим вкъщи.
Защо не ме остави да си ида, майко?
Защото те обичам.
Благодаря ти.
Джейкъб. - Какво си направил?
Почакай, чуй ме.
Какво си сторил? - Трябва да...
Джейкъб, не го прави.
Тя ги изгори. Беше луда! Изгори ги всичките!
Не можеш да ме убиеш, тя направи така, че да не можеш.
Не се тревожи, братко. Няма да те убивам.
Довела те е отново тук? - Да.
Защо? - Аз трябва да я пазя вече.
Искаш да откриеш светлината? Да напуснеш това място? Върви тогава!
Кои са те? Откъде се взеха?
Нали гръмнахте полярна мечка миналата седмица?
Да. - Откъде се взе тя?
Ехо? Има ли някой?
Кои са били тези мъже? - Всъщност, единия скелет е на жена.
Нашите Адам и Ева.
Сбогом, братко.
Сбогом.
Субтитри: Firefly & Movie_Girl http://subs.sab.bz