Досега в "Изгубени"...
Помощ! Помощ!
Французите идват! Не съм бил по-щастлив да чуя френски!
Някой говори ли френски? - Тя.
"Вече съм сама.
Сама съм на острова.
Моля ви, нека някой дойде.
Другите са... Те са мъртви.
То ги уби.
Уби ги всичките."
Не мога да остана тук. - Няма къде да идеш.
Някой трябва да обходи брега и да направи карта на острова.
Надявам се да се видим отново.
Какво става? - Знаеш много добре.
Но не разбирам. Защо? - Беше твое задължение,
но ти го даде, Клер.
Сега всеки ще плаща за това.
ОКЕАНИК
Ей, ей, ей! Това е Чарли! Чарли е!
Чакай, чакай малко!
Всичко е наред! Няма нищо.
Всичко е наред. Сънувала си.
Ходеше в съня си. Чуваш ли?
Добре.
Клер, какво е станало?
ИЗГУБЕНИ
Трябва да е било ужасен кошмар.
Кой е казал, че е било кошмар?
Когато някой стисне юмрук така,
че да забие ноктите си на сантиметър в дланите си,
не може да е сънувал, че язди пони.
Досега ходила ли си насън? - Не, струва ми се.
Откъде да знам? - Ще си спомниш.
Навремето имах приятелка, която ми каза, че говоря насън.
Какво си казал? - Не знам.
Каквото и да е било, не й е харесало.
Как беше гинеколожката в Сидни? - Беше добра.
И ти позволи да летиш в осмия месец?
Да, ходих на контролен преглед седмица по-рано и каза, че може.
На ултразвука нямаше проблеми? - Всичко беше наред.
Как се чувстваш? - Добре. Боли ме гърбът,
но е вероятно просто от спането на земята.
Завива ми се свят, ако се изправя бързо.
И непрекъснато ми се пишка.
Ядеш ли достатъчно? - Глиганско и банани.
В коя седмица си?
На коя дата разбра, че си бременна?
Розово ли е? - Още не знам.
Наистина ли се изпишка отгоре?
Чакай малко. - Може да си сбъркала някъде.
Знам как се правят тестове. - Какъв цвят е?
Колко време мина?
Шест... 66 секунди. Божичко...
Определено има две линии. - Две розови линии?
Розови ли? Не, не. По-скоро са червени.
Какво?
Розови са.
Тези две линии... Първо, тези тестове не са винаги верни.
Не. Мислехме, че чичо ми има рак на тестисите.
Помниш ли? - Имаше. Той почина.
Е, да... Имам предвид друго. Беше неправилна...
Беше грешна диагноза. Не е сигурно, че си бременна.
Трябва да купим нов.
Закъснява ми с шест седмици. Цели шест. Не се е случвало.
Бременна съм.
Добре, виж, всичко ще бъде наред.
Знам. Знам.
Клер...
Ако искаме, можем да го направим.
Престани. - Не се шегувам.
Майка ми ще ме лиши от наследство. - Почти го е направила.
От какво ще ме лиши? От работата за 5 долара на час в закусвалнята?
Не си единствената с работа. Аз пък рисувам.
Много мило, но...
Не е това, което искаме. - Може да е.
Разбираш ли?
Може да е...
Не знам. Най-хубавото, което ни се е случвало.
Наистина ли искаш да опиташ?
Да.
Клер, обичам те.
Не се е случвало.
Стоиш неподвижно посред бял ден и не вършиш нищо.
Невероятно е. - Върша нещо.
Така ли? Какво?
Потъвам.
Водата се връща заедно с пясъка и потъваш.
Правех го с мама, когато бях малка.
Нов план. С потъване ще се измъкнеш от острова.
Саид би се гордял.
Няма го вече почти седмица.
Нещо ми подсказва, че е добре.
Какво търсиш толкова далеч от пещерите?
Нося вода. И ще занеса обратно риба.
Клер ще роди скоро.
Скъпо дневниче,
още сме на скапания остров.
Днес глътнах една буболечка.
С обич, Клер.
Ето.
Какво ни различава от тези диваци янките, ако не можем да пием чай?
По-добре ли си? - Беше само сън.
Сънувам един кошмар.
Карам автобус
и зъбите ми започват да падат.
Майка ми седи отзад и яде бисквити.
Всичко мирише на бекон.
Шантаво е.
Разбира се, не се събуждам с писъци.
Добре съм, Чарли.
Да, разбира се.
Само че...
Мисля си за теб...
...на това място.
Колко трудно ти е сега,
без семейството ти и приятелите ти.
Мисля си, че можем да бъдем приятели.
Мога да ти бъда приятел.
Не е нужно да си правим взаимно прически.
Искам просто да кажа,
че ако имаш нужда да говориш с някого за нещо,
аз съм насреща.
Чарли...
Добре.
Нямах предвид, че... - Няма проблеми, Клер.
Томас е изнесъл всичко от мансардата.
Нанасям се официално във вторник. - Страхотно!
Знам. Той е фантастичен.
Може би не бива... - Не.
Няма да се откажеш сега. - Струва ми се глупаво.
Той е просто ясновидец, Клер.
Мислех, че си падаш по това, с твоя интерес към астрологията.
Да, но нямам нужда някой да ми казва
какво ще се случи, или как да живея.
Не става дума от какво имаш нужда, просто ще е забавно.
Така че ако нямаш друго оправдание...
Ще ми трябват ръцете ви.
Кога разбрахте?
Какво? - За бебето.
Преди два дни.
Още не е казала на майка си...
Не трябва ли да й кажа?
Какво? Какво има?
Съжалявам.
Не мога... Не мога...
Какво щяхте да... Какво видяхте?
Няма да правя този сеанс. - Не, щяхте да кажете нещо.
Трябва да си вървите. Веднага.
Много благодаря.
Ама че откачалка!
Помощ!
Някой се опитва да ме нарани! Моля ви! Помогнете ми!
Някой я нападна! - Какво?
Той ме сграбчи! - Накъде побягна?
Не можах да видя... - Какво става?
Току-що! Просто побягна!
Разпръснете се и претърсете пещерите наоколо.
Чакайте малко. - Да вървим, Хърли.
Ела, ела. Да поседнем тук.
Ще й донесеш ли малко вода? - Добре.
Клер, погледни ме. Вече си в безопасност.
Успя ли да го огледаш? - Беше тъмно. Не го видях.
Къде се случи? - Той беше тук!
Спях, после се събудих,
а той се опитваше да нарани бебето ми!
Държеше нещо като игла
и ме прободе с нея!
Опитваше се да нарани бебето ми.
Няма нищо. Няма нищо.
Преровихме всичко наоколо.
Никой ли не е видял или чул нещо? - Не. Всички са спели.
Хрумна ми нещо.
Тръгнал съм да търся някакъв психопат със Скот и Стив.
Изведнъж се запитах: Кои са Скот и Стив?
Не те разбирам. - Ако бях ченге
и нападнеха някоя жена, щяхме да разпитаме наоколо.
Да почукаме на вратите, да намерим свидетели. Но дори нямаме врати.
Не ми помагаш да разбера...
Не знаем кой живее тук
и кой е още на брега.
Искам да кажа, че дори не се познаваме един друг.
Аз не се казвам Хърли. А Хюго Рейес.
Хърли е само мой прякор.
Защо? Няма да кажа.
Въпросът е, че трябва да разберем кой какъв е.
Искаш да започнем статистика? - Регистър.
Имена, как изглеждат хората, кой на кого е роднина.
Ако наложим правила, хората ще спрат да се нападат.
Като че ли през ден някой бива ударен или намушкан.
Трябва да разберем кой й го е причинил.
Добре ли си?
Не се тревожи.
Ако искаш да затвориш очи, ще остана тук цяла нощ.
Няма да позволя никой да те пипне.
Няма да те оставя, Клер.
Обещавам.
Брей, вече имаме завеси. - Да.
Чувствам се вече пораснала.
Харесват ли ти? - Да. Хубави са.
Не знам защо свързвам завесите със зрелостта.
Просто ми се струва нещо, което мама би направила.
Обади се Саша.
Ще излизат довечера. Питаха дали ще идем с тях.
Какво?
Не изядох целия чипс. Има още един пакет.
Клер? Не мога да го направя.
Да направиш какво? Лош ден ли си имал?
Не се получава.
Стига, ти го знаеше. - Какво?
За да не излезе, че реагирам пресилено,
късаш ли с мен?
През последните 3 месеца бяхме поели някаква отговорност,
трябваше да ходим някъде, да говориш с някого.
Искам да съм сигурна, че когато се роди бебето...
"Когато се роди..." Да, само че това не е...
Щом е така сега,
какво ще стане, когато се роди бебето?
Но ти каза, че трябва да го направим.
Е, сега е вече факт.
Не можеш да се изметнеш.
Как, по дяволите, ще бъда баща, Клер?
Ами рисуването ми? Животът ми?
Знаех си, че така ще стане.
Казах ти. Идеално. Сега ще слушам дивотиите ти за избягалия баща.
Копеле, не се опитвай да оправдаваш това, което правиш!
Нищо не съм направил! Абсолютно нищо.
А аз ли съм направила?
Не мислиш ли, че съм разбрал какво направи?
Моля? - Трябваше да си на хапчета.
Мислиш, че съм забременяла нарочно? - Все едно ми е.
Или съм го планирала предварително? Ти си се побъркал!
Всичко свърши, Клер! - Не, не е свършило!
Отивам си. - Томас!
Джон, нали? Джон Лок?
Заради данните ли питаш?
Да, реших, че би било разумно
да запиша имената и адресите на всички.
А кой ще проверява теб?
Аз.
Беше шега.
Бива си я. - Да.
Вече знаеш името ми.
Живял съм през повечето време в Тъстин, Калифорния.
Супер. А поводът да пътуваш?
Причината да отидеш в Австралия?
Търсех нещо. - Търсел си...
Добре.
Нещо.
Е, намери ли го?
Не, то ме намери.
Нещо друго? - Не, не, това стига.
Благодаря.
Знам, че вече говорих с теб.
Но просто ми се искаше да се махна за малко от него.
Видя ли някой да напуска брега снощи?
Хората идват и си отиват, но...
Не, не знам.
Какво?
Не съм сигурен, че е станало нещо. - Чакай, какво?
Клер каза на мен и Майкъл, че нападателят
опитал да я инжектира с нещо. Нямаше следи по корема й.
Две нощи се буди с писъци. Първия път ходеше насън.
Да си го измисля? Беше ужасена.
Каза, че искал да нарани бебето. Кой би го сторил,
когато сме на 7 м разстояние? - Смяташ, че лъже?
Не. Бременните получават изключително ясни...
Ясни. - Класически кошмари.
След всичко, което се случва тук...
Е, какво да правим?
Клер ще роди след малко повече от седмица, може би две.
Но ако продължи да е толкова стресирана,
или получи друг пристъп на паника, може да роди преждевременно.
А тук, без инструменти, без монитори и упойка...
Не би било добре.
Не всичко е във въображението й.
Ей, Ланс. - Моля?
Ланс. Казваш се Ланс, нали?
Итън. - Да, точно така.
Ланс е хърбав тип с очила и червена коса.
Разбирам как може да ни сбъркат.
Извинявай. Много имена и лица.
Жалка история. Човек би очаквал след седмици на острова
с едни и същи хора, че ще се опознаем.
Прав си. Така е. - Затова правим този списък
с имената на всички оцелели, адресите им и такива неща.
Добре, вече знаеш името ми.
Да, не е Ланс. - Определено не.
Фамилия? - Ром.
Ром. Р-О-М? - Точно така.
Страхотно. Откъде си, Итън Ром? - Онтарио.
Браво. Обичам Канада. Супер...
Това е достатъчно. Благодаря, че ми отдели време.
За какво е това? - О, нищо.
Просто решихме, че е добре да го направим.
Клер?
Намери ли го?
Не. - Ами ако се върне?
Клер...
Положението, в което сме,
катастрофата, никой не идва, това място...
Може да обърка малко мозъка ти
и да те накара да виждаш несъществуващи неща.
Знам, че ти се струва реално...
Не мога да... - Виж, предстои ти да родиш.
Скоро.
Дори не мога да си представя колко те плаши това.
Но колкото по-притеснена си, толкова е по-опасно за теб и бебето.
Затова искам да ги изпиеш.
Какви са? - Успокоителни.
Много леки, често се използват при такива състояния.
Няма да навреди на бебето. Обещавам ти.
Не ми вярваш.
Клер... - Мислиш, че си измислям?
Нападнаха ме, а искаш да ми дадеш приспивателни?
Не е приспивателно... Много леко успокоително е.
Тръгвам си. - Какво? Не! Клер, Клер...
На брега беше безопасно. Тук не е.
Не го прави. Помисли за бебето. - Не ми говори за бебето.
Писна ми всички да ми казват какво да правя. Пусни ме.
Добре ли си?
Какво й каза?
Да? - Г-н Малкин, познаваме се.
Да, спомням си. - Не пожелахте да ми гледате.
Надявах се сега да го направите.
Ако сте ясновидец, защо ви е да ги броите?
Не става така. - Само се пошегувах.
А как става?
Не знам.
Кога ви е напуснал?
Миналата седмица.
Затова ли не искахте да ми гледате?
Не, не. Видях нещо, размазана картина.
И е лошо да е размазана?
Лошо е.
Затова спрях да гледам.
Сигурна ли сте, че искате да продължим?
Да, моля ви.
Мога да ви кажа,
че е важно.
Добре. - Жизненоважно е вие сама
да отгледате това дете.
Имате предвид с Томас?
Бащата на детето няма да играе роля в неговия или вашия живот.
Какво точно искате да кажете? - Ако детето има за родител друг,
който и да е освен вас...
Опасност заплашва това дете. - Опасност?
Вашата природа, вашият дух
и доброта трябва да влияят върху развитието на това дете.
Вижте, ако с Томас не се съберем отново заедно,
ще дам бебето за осиновяване.
Исках само да разбера как ще бъде най-щастливо.
Няма да има щастие. Не и за това дете, не и без вас.
Не съм... - Не бива да има друг.
Не бива да допускате друг да отгледа детето ви.
Добре. Страхотно. Благодаря, че взехте 200 долара.
Връщам ви ги. Г-це Литълтън, моля ви да размислите.
Не мога да отгледам детето сама. - Трябва да ме послушате!
Благодаря за отделеното време и върнатите пари!
Бебето се нуждае от защитата ви!
Г-це Литълтън! Моля ви!
Ало? - Г- це Литълтън, Ричард Малкин е.
О, Господи! - Чуйте ме, имам план.
Нещо, което ще облекчи положението ви...
Спрете да ми се обаждате. Вече е късно.
Утре ще се срещна с агенция за осиновяване.
От месеци ви повтарям, че не бива да го правите.
Какво ще правя с детето си не е ваша работа.
Ако не постъпите както ви съветвам,
голяма опасност ще застигне...
Ще застигне вас, ако не спрете да се обаждате
посред нощ... - Знам какво изпитвате вътрешно.
Съмнявате се дали трябва да се откажете от детето.
Умолявам ви, не го правете. Чуйте първо плана ми.
Лека нощ.
Здрасти.
Къде отиваш? - Връщам се на брега.
Какво стана? Да не би Джак...? - Джак се опита да ме упои.
Смята, че си измислям, че това не е така.
И за да докажеш здравомислието си,
ще трамбоваш през джунглата сама. Браво.
Не съм луда, Чарли.
Искаш моите данни ли?
Име: Шанън Ръдърфорд.
Възраст: 20. Адрес: Шибания остров.
Е, къде бяхте снощи?
На брега.
Защо е този разпит?
Сигурно си двайсетият човек, който ме пита.
Защо всички отказват да отговарят на въпроси?
Може би просто не ни е приятно
да налагаш някакъв твой патриотичен закон.
Той е либерал.
Кажи, защо е списъкът? - За нищо.
Снощи в долината имахме инцидент.
Инцидент? - С Клер, бременното момиче.
Познавате ли я? Май са я нападнали.
Какво? - Добре ли е?
Малко е уплашена, но... - Няма да се преместя в пещерите.
Животът ти би се улеснил, ако имаш списъка с пътниците.
Зачеркнахме имената на мъртвите, след като изгорихме фюзелажа,
така че трябва да фигурират останалите.
Какво? Наистина? У кого е?
Ти как мислиш?
Ще ти го кажа направо.
Добре, давай.
Чувам, че имаш списъка на пътниците,
а ми трябва и искам да ми го дадеш.
Така ли? - Можеш да постъпиш както обичайно,
когато някой ти иска нещо, като кажеш да се разкарам.
Да се разкараш? - А можеш просто да ми го дадеш.
Защото, пич, имаш нужда от червени точки.
Бога ми, знаеш как да поласкаеш някого.
Това е дарба.
Списъкът е в кафявия куфар. Вземи го.
Моля те, нека ти нося чантата. - Няма нужда.
Знам, но мога да ти нося чантата.
Защо тръгна след мен?
Може би защото те харесвам.
Какво? - Не ме харесваш, Чарли.
Просто искаш да ме спасиш, защото съм...
Заради това.
Но съм добре. Нямам нужда от спасяване. Не ми трябва...
Клер? Какво има?
Клер, какво? Какво има?
Пак ли? - Да.
Трябва да измерим на колко време са контракциите.
Измери на колко време са. Една захарна фея, две захарни феи...
Трябва да се успокоиш. Дишай дълбоко.
По дяволите. - Трябва да идеш да викнеш Джак.
Ще се справя. - Няма да те оставя сама.
Мога да изродя бебе. Мога... - Върви!
Не знаеш как да... - Чуй ме.
Може да не знам какво правя, но ще успея някак.
Щом отказах наркотиците, мога да изродя бебе.
Нека ти обясня. Бях наркоман. Но вече се изчистих.
Доведи Джак! - Добре.
Арлийн и Джоузеф ще те доведат в Мелбърн.
Ще ти платят битовите и медицинските разходи.
Намерихме ти апартамент. Хубаво жилище с две спални,
мислим, че ще се чувстваш удобно там.
Както се уточнихме, след като бебето се роди и го вземат,
повече нямаш право да го виждаш.
Няма да имаш право да си кореспондираш.
От Арлийн и Джоузеф зависи
дали ще решат да кажат на детето за теб. Ясно ли е?
Да. - След изписването ти от болницата
ще ти бъдат изплатени още 20 000 долара.
Искам само да се уверя, че ще се погрижите добре за него.
Да, разбира се.
Трябва да ми подписът ти и датата, където е отбелязано.
Знаете ли "Хвани падаща звезда"?
Това е нещо като приспивна песен.
"Хвани падаща звезда и в джоба си я прибери."
Баща ми ми я пееше, когато бях малка.
Можете ли да му я пеете от време на време?
Разбира се.
Не работи.
Ето.
Аз...
Аз... Съжалявам.
Не мога да го направя. - Какво? Не! Не!
Добре, кажете ми. Какво ми предлагате?
Слава Богу! Как се казваш? - Итън. Добре ли си?
Върви при пещерите. Бягай там и доведи Джак.
Кажи му, че Клер... - Добре ли е?
Ражда. Побързай. Аз ще съм при нея, на пътеката.
Клер! - Тук съм!
Клер! Спокойно, Джак идва.
Как си? - Боли ме.
Добре, стисни ми ръката. Хайде, дишай.
Вдишай. Издишай. Браво. Просто дишай.
Вдишай. Много добре.
Не би трябвало да съм тук. - Всички се чувстваме по този начин.
Знам. Само че...
Някой ми обеща, че ще бъде различно.
Е, сгрешил е.
Да. Сгреши.
През последните четири месеца ми повтаряхте,
че трябва сама да отгледам бебето.
Сега ми давате пари и казвате, че не е нужно?
Намерих двойка от Лос Анджелис, която копнее да осинови дете.
Детето ще е в безопасност при тях.
Предвидих... - Предвидили сте.
Дори не знам защо съм тук. Съжалявам.
Знам, че цялото това ясновидство ти се струва нелепо, Клер,
и сигурно смяташ, че съм опасно луд.
Но това трябва да се случи.
Значи ми давате 6000 долара,
за да дам детето си на непозната двойка от Лос Анджелис?
12 000. Другите шест, когато пристигнеш в Лос Анджелис.
И не са непознати, Клер. Добри хора са.
Ясновидец? - Знам. Срамно е.
И след всичко се оказа, че е сбъркал напълно.
Или не.
Имам предвид, че е искал само
никой друг да не отгледа детето ти, нали?
Може би е знаел.
Искам да кажа, че ако много си го искала...
Ако е притежавал дарбата,
а смятам, че някои хора я имат...
Може би е знаел, Клер.
Не мога да замина утре. Трябва да си взема...
Трябва да е този полет. Никой друг.
Вече са готови да те посрещнат, щом пристигнеш. Полет 815.
Полет 815.
Нямало е двойка в Лос Анджелис.
Той е знаел.
Знаел е за самолета,
какво предстои да се случи...
Господи, той е знаел.
Усещаш да се задава друга? - Не, струва ми се.
Къде е Джак, по дяволите?
Знаеш ли, мисля си...
Мисля, че съм добре. - А контракциите?
Може би онази беше последната.
Моля те, нека онази е била последната.
Джак каза, че стресът предизвиква фалшиви родилни мъки.
Сигурна ли си, че си добре?
Не ме боли.
Спешното раждане бе предотвратено.
Казах ти, че ще се погрижа за теб.
Благодаря ти, Чарли. - Няма защо.
Дали можеш да вървиш до пещерите?
Няма да допусна да ти се случи нещо.
Добре. - Добре.
Да вървим.
Саид.
Чуй ме.
Аз я намерих. Французойката.
Дай ми малко вода.
Какво стана? - Жената на острова...
Трябваше да се върна. Трябваше да се върна.
Не сме сами.
Добре ли си? - Да, просто ме ритна.
Тук.
Имаме проблем.
Списъкът с пътниците.
Джак, имената на всички оцелели.
Всички 46 души.
Разговарях с всички тук и на брега.
Записах имената им. Един... Един от тях...
Джак.
Един от тях липсва в списъка.
Не е бил на самолета.
Здрасти.
Итън, къде е Джак?
ИЗГУБЕНИ