Досега в "Експанзията"…
Гадост. Протомолекула - дали са име на проклетото нещо.
Какво ще правим с нея?
Ще я прикрепим за торпедо и ще я запратим към Слънцето.
Тя е твърда важна, за да я унищожим точно сега. Ще я скрием.
Къде? - Тук отвън.
Ще бъде на сигурно.
Джул, повярвай ми, ти имаш нужда от правителствените ми средства и защита.
Трябва ми покровител, който разбира историческата важност на случващото се.
Широкообхватната радарна станция на Деймос…
почти автоматизирана е, минимален персонал.
Искате да атакуваме марсианска луна? Това е обявяване на война.
Цял живот тренирахме за това.
Колкото по-рано се разправим със Земята, толкова по-добре.
Е, съжалявам, че ще те разочаровам. Не отиваме на Земята.
Имаме заповед за станция Ганимед.
Фермерски патрул? Ние сме пехотинци!
И служим, където ни е заповядано да служим.
Какво се случва?
Ерос промени траекторията си отново.
Сега е на директен курс за сблъсък със Земята.
Има само една останала възможност…
Масивен ракетен обстрел на Ерос.
Нашите ракети загубиха целите си.
Фред Джонсън е почтен.
Дайте му достъп до ракетите си и екипажът ми и аз ще ги насочваме.
150 активни термоядрени ракети под твой контрол.
Вярвам, че това те прави най-силният мъж в системата точно сега.
Знам, че можеш да управляваш този кораб.
Какво ще се случи с нас сега?
Каквото и да се случи, ще се случи и на двама ни.
Марсианска конгресна република (МКР)
Обединени нации (марсианска колония преди 137 години)
Марс е бил колония дълго време и е бил пълен с най-добрите
учени и технолози, които човечеството можело за предложи.
Бяхме готови да се самоуправляваме и да основем нова нация,
но всичко което построяхме, или изкопаехме, или правехме,
все още беше собственост на старата Майка Земя.
Бях инженер на ядрени двигатели.
Жена ми Кейти искаше да започваме с бебетата,
както всяко добра марсианка прави,
но я убедих, че по-добре да купим яхта на старо за мен, за да я човъркам.
Тя харесваше да ми угажда.
Измених двигателя, за да повиша производителността на горивото.
Не очаквах много, може би 4% най-много и я изкарах навън за тестова обиколка.
Започвам пред-полетна проверка.
Започвам пред-полетна проверка!
Гласовият интерфейс беше проблемен от самото начало.
Предишният собственик беше китаец, така че…
изключих проклетото нещо.
Останалото предполагам… е история.
Добре.
Да видим какво можеш.
Казвам се Соломон Ъпстейн…
и аз промених всичко.
Общото мнение е, че Ерос беше тест
на новият марсиански нулево инерционен двигател.
Те наливаха средства в развитието на този проект повече от десетилетие.
Това е единственото правдоподобно обяснение.
Разбира се, възможно е, да е било нещо друго.
Като масивен генератор на относително поле или…
Или някакъв друг сбор от научни думи, които ще навържете заедно?
Единственото нещо, което разбираме, е, че Ерос беше сигнал за пробуждане.
Каквото и да беше, това очевидно е
най-големия технологичен скок след двигателя на Ъпстейн.
И ако е оръжие, имайки се предвид намаленото състояние на ракетите ни,
то е оръжие, което убедително ще наклони баланса на силите в полза на Марс.
Д-р Итурби… закъсняхте.
Не може да съм изпуснал много.
Росинант беше най-близо до Ерос от всеки друг.
Те може да знаят много повече…
Росинант и Джеймс Холдън замълчаха…
заедно с Фред Джонсън и марсианското правителство,
така че просто трябва да узнаем сами.
Докъде сме с мисията по удара?
Реквизирахме цивилен изследователски съд
и го преоборудваме с най-добрите сензори и сонди.
Също така усилваме корпуса, за да се приближим повече до повърхността.
Ако има нещо останало от Ерос там долу, ние ще го намерим.
Ще бъдем на път към Венера до седмица.
Ще очаквам редовни обновления лично от вас.
Разбрано, господине.
Следващият от проблемите, които трябва да изчистим,
150-те ракети, които изстреляхме.
Досега, господине, потвърдихме спирането на 121 ракети.
Проследяването беше много трудно, но сме уверени,
че сме в състояние да отчетем и останалите за кратко време.
Росинант (в Пояса)
Така, не знам какво си чула или дори дали ще получиш това.
ОН ще следят твоите съобщения,
затова има неща, за които не мога да говоря,
но просто исках да знаеш, че съм добре.
И това, че този път…
не избягах от битката.
Хората на този кораб, моите приятели…
помогнаха да избегнем катастрофа.
Помогнаха да спасим Земята.
Надявам се, че ще те запозная с тях някой ден.
С един по-специално.
Обичам те, мамо.
Как така не каза: "Обичам те, мамо, и мамо и тате, и мамо и тате…" и така.
Подразбира се.
Можеш ли да си представиш какво е да си на Земята
гледайки Ерос да идва към теб, без да има начин да го спреш.
Удивена съм, че Земята и Марс не се взривиха взаимно заради явната паника.
Все още има време за това.
Протомолекулата превърна астероид в кораб.
И никой не знае как или защо.
Ще разберем как работи, рано или късно.
Не е био-токсин или… някакъв генетичен инструментариум.
Извънземна е.
Още искащ да унищожиш пробата ни?
Да.
Сега повече от всякога.
Милър искаше да я унищожи също, нали знаеш?
Милър ми каза, че ни вярва, че ще постъпим правилно.
И ние го направихме.
Чудя се, ако знаеше…
че това пътуване до Ерос, ще е еднопосочно.
Мисля, че част от него никога не напусна онази ужасна малка стая,
където намерихме Джули.
Не мисля, че Милър е искал да бъде спасен.
Когато казах, че трябва да продължим да следваме Ерос…
аз заповядвах на теб и… Еймъс, и Алекс да умрете.
Никой от вас дори не оспори това.
Беше правилното нещо, което да направим.
Всички чувстваме същото.
Не искам да съм този, който да казва кой ще живее и кой ще умре.
Независимо дали ти харесва или не…
ти си капитанът на този кораб.
Така, в интерес на гладката работа на този кораб
и на морала на този екипаж, просто искам да ви осведомя…
че Наоми и аз… сме заедно.
Спим заедно.
Кога започна?
След като излязохме от Ерос.
Знаех си.
По дяволите! Кучи син!
Трябва да е някаква грешка!
Казах ти: Ерос! Не ти ли казах?!
Загуби баса, човек. Дай ми ръката си!
Не мога да повярвам, че се съгласих на това.
Добре, давай, направи си удара!
Какво по дяволите беше това?
Това щот те харесвам, брат.
Ти каза, че ще е удар. - Знам, не исках та те нараня.
Попитано, отговорено.
Радвам се, че да сме заедно аз и Наоми, не е проблем за теб.
О, не… Тя е добър човек и я харесвам, но ми е като сестра.
Вярно.
Имам предвид, не ме разбирай погрешно, щях да я оправя, ако ми пуснеше.
Радвам се, че си поговорихме.
Трябваше да е удар.
Ей, шефе, имаш ли секунда? - Да.
Трябва да ти покажа нещо.
Това всичко е телеметрията на ракетите, които ОН изстреля срещу Ерос.
Взривиха ги, след като изгубиха целта си.
Има смисъл, затова са кодовете за прекратяване.
Да, освен…
Близо 30 от тях продължават да се движат,
дълго след като другите са унищожени.
Къде са те сега? - Това е въпрос за милион.
Е, нямам представа.
Роси им изгуби следите, когато гонехме Ерос.
Нали?
Свръх тежка термоядрена наредба,
насочващи системи произведение на изкуството и някак
30 от тях не получиха това съобщение за самоунищожение.
Те просто продължават да се движат.
Кой знае накъде.
Вижда ми се някак обезпокоително, не мислиш ли?
Да, така е.
Двигателят ми работеше много добре.
По-добре отколкото някога съм очаквал.
Ефикасността на горивото беше над скалата.
Сто пъти по-добре отколкото някой дори си е помислял за възможно.
Пробив един път на поколение.
И в това бе целият проблем.
Натоварването при ускорение е адски болезнено.
Чувствах се сякаш някой стои върху гърдите ми.
Ставаше ми все по-трудно да дишам или да говоря.
Изключи… главния… двигател!
Не че говоренето щеше да промени нещо.
Ускорението правеше тялото ми толкова адски тежко,
че ставаше трудно дори да се движа.
Аварийно прекъсване А
О, това беше доста лошо,
но не беше най-лошата част.
Защото най-опасното нещо да си под високо скоростно налягане е,
че ако продължи твърде дълго…
ще те убие.
Така, как е Арджун?
Добре е.
Чух, че е далеч на Луната.
От доста време.
Това не е среща. - Не е ли?
Тези дни са отминали.
Не се сърди, че опитвам.
Помолих те за тази среща, за да чуя мнението ти.
Ти не каза и дума.
В тази стая мнение ми би ме направило по-непопулярен отколкото вече съм.
Имаш различна теория за Ерос?
Различна, да. Много повече радикална.
Не е времето да държиш тези неща за себе си.
Проблемът с полковник Янус, като учен искам да кажа,
разстройството на личността му е очевидно, но проблемът му…
е, че му липсва въображение.
Вярно е. Той си представя света само от позицията на неща, които вече е виждал.
Работата му е да обяснява наука на политици.
В това отношение е полезно умение.
Но не е от полза тук.
Станция Ерос беше под карантина в резултат на
мистериозно био-оръжие пуснато от Марс, което Марс вярва, че е пуснато от нас,
което не сме направили…
Нали?
Не сме.
Не съм се съмнявал и за момент.
Изведнъж Ерос, целият астероид, се движи…
По начин, който практически противоречи на всеки един познат закон на физиката.
Сега, Янус мисли, че това значи ново марсианско оръжие,
някакъв зашеметяващ пробив от невероятен мащаб на технология
преследвана неуспешно от тях години наред.
Но запитай се следния въпрос…
Има ли изобщо някакъв смисъл, че Марс би искал да изпитва
новаторската си технология в зона на био-опасност…
която собственоръчно са създали?
Предполагам не.
Така че какво ако това био-оръжие не е био-оръжие изобщо?
Какво ако е отговорно по някакъв начин,
който все още не можем напълно да разберем,
за движението на Ерос?
Вярвам, че Ерос е бил заразен от изцяло нов порядък технология,
нещо от някъде другаде, някъде отвъд границите на нашия вид.
Вярвам, че случилото се с Ерос беше първият ни допир до извънземен живот.
Имам документ от 900 страници с анализи
и евентуални планове за война с Марс,
включително 14 различни сценария какво да се прави,
ако те развият неочаквана нова технология.
Моят документ какво да се прави, ако напреднал извънземен вид дойде
е три страници дълъг и започва с: "Първа стъпка: Намери Бог."
Трябва да отида на Венера.
Можеш да раздвижиш връзките си и да ме качиш на този кораб.
Ще бъда твоите очи и уши.
Ще съм твоят личен канал за всичко, което намерим,
нефилтриран от Янус и Еринрайт.
Моля те, нека да докажа, че съм прав!
Героите от Ерос!
О, Исусе!
Ей, хора, как сте?
Ей, радвам се да те видя! Благодаря!
Благодаря много! Велико!
Ще те настигнем после.
Леко, леко, леко… Има много да ме обикалят.
Йосиф Милър с последните си думи ми каза:
"Ти си бъдещето, Диого.
Ти трябва да продължиш борбата за Пояса!
Трябва да живееш!
Просто живей!"
Мислиш, че помощта за спасяването на Земята ще уравновеси нещата навън,
но мормоните не мислят така.
Те заведоха дело заради Наву срещу корпорация Тайко и мен.
Като цяло съм в някакво дълбоко блато.
Е, имаме още едно нещо, за което да се тревожиш.
Това не са миньорски ядрени ракети. Това са планетарни заличители.
Проектирани да избегнат най-добрите отбранителни системи.
Ако грешният човек ги докопа, може да стане проблем.
Особено, ако са достатъчно умни да махнат предпазните мерки.
Ракетите могат да бъдат пренасочени и пратени обратно към вътрешните
или някой друг в системата, по същия начин.
Това не изглежда да те безпокои. Защо така?
Защото аз взех ракетите.
След като ОН ни даде контрола по насочването,
нашите техници успяха да блокират някои от кодовете за прекратяване
и да презапишат дисковете.
Уловихме ги и ги донесохме обратно на Тайко в газопреносни и рудни кораби.
Може да се възползваме от малко помощ за премахването на предпазните мерки.
Какво планираш да правиш с тях?
Нищо. Понякога това е най-добрия план за действие.
Единственото нещо, за което тези оръжия са добри е първи удар.
По дяволите, те са добри за много неща.
Могат да бъдат използвани за възпиране или разменна монета.
Земята и Марс все още са на тъмно за протомолекулата.
Трябва да им кажем всичко, което знаем за нея.
Трябва да кажем на всички.
И точно какво трябва да им кажем?
Че това е извънземна технология, която едва разбираме.
Това ще причини паника по цялата система.
Докато не получим повече информация, трябва да пазим това в тайна.
Ерос промени всичко.
Земята и Марс са изплашени.
И всеки път, когато това се случи, поясниците винаги губят.
Първият ни приоритет е да защитим себе си.
И това значи, че ще се възползваме от всичко около нас.
Милър, правя това за теб.
Казвам ви, момичета, когато си там в черното движейки се трудно с 20 G-та
и целият кораб вибрира под теб, готов да се разпадне на части…
По дяволите, ако бях летял по-бързо, щях да пристигна вчера.
Тогава всичката кръв напуска мозъка ти и всичко избледнява и…
Бам! Вливка от този сок те удря в тила като ледено студен куршум
и си там летейки само на чист инстинкт.
Няма време да мислиш. Щото ако мислиш…
мъртъв си.
Имаш нужда от по-добри неща, за които да мислиш.
О, да? Като какво?
Ей, ей, ей! Задръж, партньоре!
Отстъпи и се успокой, чу ли?!
Какво по дяволите?
Еймъс? Боже Господи, Еймъс!
Какво по…
Добре ли си?
Какво по дяволите правиш тук? Живееш тук или какво?
Да, имам капанче в съседство. - В съседство има бордей.
Да.
О, не, не…
Вие двамата, забавлявайте се.
Всичко е наред.
Добре, скъпа, наред е.
Какво искаш?
Искам да знам къде ти и аз стоим.
Мислех си, че беше доста ядно досега.
Не е.
Сега, бях прям с теб още от първият път,
когато се обърнах към теб след Донаджер.
Направих точно това, което казах, че ще направя.
Но сега започвам да чувствам, че ти не си честен с мен.
Е…
Разбирам, че параноята е естественото състояние на ума на войника.
След като напусна Ерос, с Милър, първият път…
По обратния път, си прекъснал тягата за близо пет часа.
За какво?
Ровил си в навигационните ни логове?
Да, стана ми любопитно.
На излизане Еймъс беше принуден да убие приятел на Милър.
Трябваше им известно време, за да минат през това.
И тогава Милър искаше да даде на своя приятел подходящо погребение.
Което значи, че не ти влиза в проклетата работа.
Искаме едно и също, нали знаеш?
В един отбор сме.
Това е нещото при всички вас.
Земята, Марс, Пояса, СВП… Всичко това е глупост.
Не трябва да има никакви отбори.
Това е красива мечта, синко.
И се надявам да съм наоколо, за да я видя, когато стане истина.
Но в света, в който живеем, за да оцелеем…
трябва да изберем страна.
Преди 137 години
При темпото с което двигателя ми гореше, горивото щеше да ми стигне за седмици.
Което трябва да отбележа, беше изумително.
Изключвайки факта, че щях да съм мъртъв дълго преди това.
Единствено можех да опитам да подам сигнал за помощ.
Въпреки, че не можех да говоря, Кейти щеше да разбере, че съм в беда.
Щеше да намери начин да ми помогне.
Беше единствената ми надежда.
Последният ми шанс.
И го изтървах.
Имаш ли минута?
Какво мислиш?
Мисля, че трябва да оставим хората да знаят за Милър и Джули Мао.
Не всички подробности.
Нищо за протомолекулата, само за тях.
Поясник и землянка, които бяха членове на СВП,
които жертват себе си, за да спасят люлката на човечеството.
Вътрешните трябва да чуят.
Ще ги превърнеш в история.
Любовна история.
Може да помогне да се поуспокоят нещата малко.
Защото едва избегнатото събитие от ниво на изчезване,
очевидно не е достатъчно.
Искам хората да знаят за Милър.
Той беше добър човек.
Беше трън в задника, самоубийствено бившо ченге…
което свърши работата.
Добре, ще го направя.
Трябва да тръгвам.
Благодаря ти!
Фред видя какво направи протомолекулата на Ерос
и сега ще изстиска всяка унция информация от главата на Кортазар,
зя да разбере как тя работи. Той иска да я контролира.
Фред се опитва да защити Пояса.
Или поне така твърди.
Твърде опасно е да оставим повече там пробата.
Трябва да я унищожим.
Ето още един вариант.
Даваме нашата проба на Марс. - Какво?
Помислете за това. Те са единствените играчи в цялата проклета игра,
които не направиха нищо лошо.
Те взривиха Фийби.
Не, видели са нещо наистина гадно там и са искали да държат Земята надалеч.
Или да запазят каквото са намерили в тайна.
Не знаеш за какво по дяволите говориш, както обикновено.
Във всички случаи Марс има най-добрите учени в цялата система.
Ако някой може да измисли нещо добро да се направи с тази гадост, са те.
Кога Марс е правил нещо, което не е в интерес на Марс?
Спасиха животите ни, като за начало.
Ако някоя страна повярва, че ще има стратегическо предимство
като използва протомолекулата, тогава накрая някоя ще я използва.
И тогава ще имаме друг Ерос или по-лошо.
Единственият начин да попречим на това, е като я унищожим.
Цялата, докато все още можем.
Дрезден не работеше сам.
Наистина ли вярваш, че имаме единствената останала проба в системата?
Ние просто може.
Когато хората на Дрезден изгубиха Анубис,
това прати проекта в задънена улица.
Което ми говори,
че пробите от протомолекулата не са лесни за сдобиване.
Ние изпарихме Анубис.
Фибий, оригиналният източник беше унищожен.
Разбихме станцията на Дрезден до болтове, нищо нямаше там.
А Ерос изгоря на Венера.
Толкова близо сме да се отървем от нея веднъж и за винаги.
Трябва да я убием. Да я запратим в проклетото Слънце.
Това е единственият начин.
Да.
Наред ли е всичко?
Прав съм за това.
Направено е.
Да…
Направено е.
Преди 137 години
Рано или късно се случва на всички ни.
Аз, ти, всеки, който обичаме.
Може би го виждаш, че идва.
Може би те изненадва.
Но при продължително високо налягане, това което те убива е удар.
Лежейки там на смъртното си легло,
всичко, за което можех да мисля беше…
Какво се случва след това?
Никога не дарих Кейти с дете.
Но тя имаше плановете за двигателя ми.
Те щяха да я направят богата до края на живота й.
Защото с моят двигател, двигателят на Ъпстейн,
Марс ще е в състояние да се движи навън.
Да разкопае астероидите, да колонизира Пояса.
и да преправи Слънчевата система.
Моят двигател ще ни даде необходимото предимство,
за да се освободим накрая от Земята
и да построим нов свят за нас.
Това е прекрасното и ужасното нещо за технологията.
Тя променя всичко.
Ганимед - селскостопанска станция (съвместно ОН - МКРФ съоръжение)
Тези наземни ОН-та определено са заредени за мечка.
Наистина ли вярваш, че Земята ще опита да вземе тази станция?
Иначе защо сме тук?
Да охраняваме соени семена, очевидно.
Искаше действие, Играч.
Имаш го.
Това ли минава за действие с вашия флот, сър?
Погледни от светлата страна, пехотинецо. Най-малкото накрая слезе от автобуса.
Знаете ли, надявам се Ерос да е наша технология.
Хубаво е да имаме нещо в задния джоб,
за да превърнем Земята в лава, ако се налага.
Е, за щастие на нашият вид,
никой човек не е достатъчно глупав да те остави да командваш, Хилман.
Оставете спекулациите.
Всички са нервни и без това.
Може ли да стреляме по соевите семена, сър?
Само ако те стрелят първи.
Играч, доста близо си до линията на ОН.
Отстъпи, поддържай два километра минимално отстояние!
Разбрано, Наблюдател. Играч едно, край.
Да, оттегляме се.
Не искам сините да се изнервят.
Бум!
В настроение ли си да поговорим?
За какво?
За приятелите, които избираме да запазим.
Като Джул Пиер Мао.
Той е добър човек Крисчен.
Може някога да е бил,
но е съвсем ясно сега, че е замесен с Ерос.
Нямаме доказателство, че това е така.
Собствената му дъщеря е работила със СВП, за да го спре.
Значи настина вярваш, че се е опитал за разруши Земята? Така ли е?
Той си е играл със сили, които не е можел да контролира.
Имал ли си някакъв контакт с него?
Не, нямам идея къде е.
Трябва да разберем какво знае.
Трябва да го убедиш да дойде от студа.
Как се предполага да направя това?
Той ти вярва.
И ако ни помогне,
ще може да запази състоянието на живота си, какъвто го познава.
Наистина искаш да му предложиш сделка?
Да.
И на всеки, който ни помогне да разберем, с какво си имаме работа.
И двамата знаем как работи света.
Когато залозите са толкова високи, много неща са възможни.
Мога да се свържа със семейството му.
Има двама синове и друга дъщеря, която обожава.
Те ще могат да се свържат с него.
Може би те ще му помогнат… да дойде на себе си.
Добре.
И моля, нека знаят, че ако не могат…
Ще изсипя адски огън върху всички тях.
Ще замразя активите ми, ще прекратя договорите им,
ще парализирам бизнеса им.
И имам властта да го направя,
защото аз съм шибаният герой, който помогна за спасяването на Майката Земя
от катаклизъм, който Джул Пиер Мао отприщи.
Кажи на децата му, че правителството е по-силно от всяка корпорация.
И единствената причина да си мислят, че е другояче,
е защото ние бедните обществени служители
винаги гледаме да изпадне някое дебело плащане от частния сектор.
Но аз не гледам.
И докато съумеят да раздвижат връзките си, за да ме премахнат,
ще е твърде късно.
Семейството им ще бъде съсипано.
Майка им, децата, техните деца,
всички тях, презрени разбойници.
Преследвани и бягащи до края на дните им, докато ги намерим
и ги приковем до последния към стената.
Уверете се, че ще им кажете това.
Ей, Алекс!
Какво по дяволите правиш?
Поправям марсианското знаме.
Обезобразяваш го, Пикасо.
Правя го по-точно.
Деймос вече не е луна. Просто купчина скали.
Това не е забавно.
Не съм съгласен. Кара ме да се усмихвам всеки път, когато мина покрай него.
Защото си невеж задник.
17 марсианци умряха при тази атака.
Искаш ли да направиш нещо по въпроса?
Давай!
Направи го!
Чакай малко!
Това ли е сбърканият ти начин да ми кажеш, че съжаляваш?
Сбъркан ли беше?
Боже Господи! Дори не знаеш защо съм ти ядосан, нали?
Да, щото се погрижих за човека, който те нарита и така изглеждаше слабак.
Така ли мислиш?
Така както го виждам, има само три вида хора на този свят,
които са лоши, които следваш и които трябва да пазиш.
Какво, значи трябва да ме пазиш? Така ли е?
Няма от какво да те е срам.
Оставих абордажна капсула с 25 души да бъде разбита на парчета,
за да те предпазя.
Аз съм голямо момче, Еймъс.
Мога да водя собствените си битки.
Бих предложила разреждане на автопилотите първо.
Много от ракетните предпазни мерки
са подсигурени с мощност от насочващите системи.
Добре. Благодаря!
Не очаквах помощта ти.
Поясниците трябва да си помагат взаимно.
Никой друг няма.
Играч, тук е Наблюдател.
Навлизаме в сянката на Ганимед, ще изгубим видимост за 48 минути.
Продължете патрула и не се мотайте до границата.
Тук е Играч едно, разбрано.
Какво имаме тук?
Не е един от нашите.
И… определено е невъоръжен.
Вероятно нелицензиран дрон от една от оранжериите.
Прието.
Наблюдател, тук е Играч, засичаме движение на линията на ОН.
Шест пехотинеца на около два, три километра, приближават бързо.
Изглежда, че ни нападат.
Заглушават ни!
Наблюдател, там ли си?
Хилман, Травис, Саид? Пехотинци, приемате ли?
Играч, под атака ли сте?
Давай пак, Играч!
Заглушавани са от повърхността. Трябва да усилим сигнала си?
Съжалявам, сър, още сме в затъмнение. Една минута.
По дяволите! Трябва ми видимост на повърхността веднага!
Ангажирани са в орбита.
Кой стреля? - Не е наш проблем!
Разпръснете се! Направете линия! Свободна стрелба на 500 метра!
500 метра? Нямаме разрешение… - Ако прекосят линията, ще стреляш!
Разбираш ли пехотинецо?!
Тъй вярно, Гъни! - Върви!
Не мога да повярвам, че правим това.
Превод и субтитри: 5koff