Досега в "Експанзията"...
Поясен скиф, каква е целта ви? - Движа се към "Росинанте".
Имаме проблем. Трябва да го решим.
Мисля, че видях някой, който се крие. Дъщерята на Жул-Пиер Мао.
Когато Холдън наближи се отвори портал.
Трябва да го направя. Имайте ми доверие.
Какво по дяволите?
Довърши го.
Експанзията Сезон 3, Епизод 11: "Изгубен Свят"
Превод: ksp21 subsunacs.net
Холдън.
- Какво направи той?
Откъде да знам? Холдън? - Той уби лейтенанта.
По дяволите. Пулсът му отслабва.
Трябва да го занесем до кораба. - Съгласен съм.
Това нещо накълца лейтенанта, и покри пода с него.
Това е лудост. - Никой да не мърда!
Сега какво? - Треп, пусни ракета в шахтата.
Защо? - Просто го направи.
И не удряй нищо. Това е заповед.
Огън.
Ограничението се е променило.
Внимавайте, не се движете по-бързо от 28 м/с.
Боже, щяхме да заседнем. - Добра идея, сержант.
Да изчезваме оттук.
Мамка му.
Хайде.
Хайде, Холдън. Хайде.
Пулсът му се стабилизира. - Поне неговият е стабилен.
Стой с него. Извикай ме, ако стане нещо.
Както кажеш, Сержант.
Първоначалните ви заповеди все още са в сила, Транспортьор 1.
Изпратете ни координатите си.
Изглежда сте извадили късмет.
"Шиусен", край. - Разбрано, "Шиусен".
Транспортьор 1, край.
Кажи ми. - "Шиусен" е доста зле.
Една трета от екипажа са мъртви. Ранените са също една трета.
Не могат да се движат и станцията ги дърпа към орбитата си.
Същото важи и за всеки кораб, движил се по-бързо от 100 км/ч.
Това са почти всички. - Да.
Как разбра за ограничението? - Имах предчувствие.
Когато лейтенантът хвърли гранатата и стаята го уби,
реакцията й беше различна от тази при стрелбата.
Мисля, че се опитваше да се защити.
Може би забавянето е защитната реакция.
Такова забавяне, без предупреждение...
Да, много хора загинаха току-що.
Това не е защитна реакция. Това е клане.
Поне знам, че си жива.
Къде си?
Тук съм.
Колко е зле? - Не е добре.
Машината ми заклещи крака. Ти?
Все още съм цял.
Може да имам едно-две счупени ребра.
Това спиране беше силно.
Ограничението трябва да е паднало поради някаква причина.
Можеш ли да се движиш? - Не особено.
Можеш ли да стигнеш до терминала?
Разбит е. - По дяволите.
Първо се опитай да изключиш магнитните държачи.
Да, съгласен съм. - Прекъсвачите са в тази кутия.
Добре, сега и колелата.
Изключвам сега.
По дяволите. Заключващият механизъм е изкривен, заяде.
Мога да стартирам двигателя. Ще опитам да изправя щифтовете.
Не, не можем.
Ако тръгне напред, ще ме убие, а назад ще убие теб.
Трябва да излети нагоре.
Трябва да извикаме помощ.
Все някой ще дойде да те търси.
Никой не знае, че съм тук. - Какво?
Камина, ти си капитанът.
Винаги трябва да знаят къде си... - Исках да остана сама, не се отчетох,
заради първия си офицер и постоянните му критики.
За Бога.
За едно си прав.
Двамата с теб определено имаме проблем за решаване.
Няма нужда да стои тук. Изведете я навън.
Просто се облегни. Легни назад.
Ранена ли сте? - Не... нищо сериозно.
Върнете се в стаята си, закопчайте се и стойте там.
Какво стана? - Знам само, че внезапно спряхме.
Ускорението беше огромно.
Почивах си, бях закопчана за леглото. - Извадила сте късмет.
В стаята си няма да бъда полезна никому.
Обучена съм, мога да помогна с ранените.
Ако искате да помогнете, намерете други ранени и ги водете.
Тук ще бъда по-полезна.
Няма какво да направите за тези хора.
За какво говорите?
Повечето се нуждаят само от шевове.
За първи път ли сте в космоса? - Да.
Без гравитация, раните не могат да се отичат.
Кръвта се събира и се съсирва, тъканта се подува,
всеки кръвоизлив е смъртна присъда.
Свещеник ли сте? - Цивилна съм, пастор.
Може да говорите с шефа си. Ще става все по-зле.
Ах, тези мормони.
Накараха ни да построим най-добрият кораб в историята,
за да могат да се правят на фермери.
Трябва да има прекъсвач с надпис "помощна батерия".
Да. - С него ще включиш механичната ръка.
Добре.
Ще се опитам да се освободя.
Добре.
Хайде.
Не помръдва.
Виждам един терминал.
Механичната ръка от моята страна има захранване.
Можеш да я контролираш от там.
Добре, сега как е?
Да, да. Хвани терминала. - Не го виждам от тук.
Добре, ще те напътствам, но се движи и трябва да сме бързи.
Добре, давай нагоре.
Още малко. Още.
Добре, спри. Сега към мен.
На другата страна. Наляво.
Дясно. Извинявай, надясно.
Спри. Стой така. Завърти я.
Добре.
Приготви се за хващане.
На три. Едно...
Две... Три...
По дяволите! - Отвори щипката.
Надолу.
Нагоре.
Спри.
Хващай.
Готово.
Прочутата изобретателност на поясниците.
Добре, кажи ми как да я приближа към теб, за да извикаш другите.
Напред.
Мамка му. Панелът изгърмя.
Можеш ли да го стигнеш?
Строшен е.
Невоенни членове на екипажа, ако сте ранени,
моля придвижете се до следните сектори за медицинска помощ.
Сектор 114, 120...
Заведете го до медицинското. - 210, 215...
Мелба?
Здравей.
Ана е.
Мисля, че си счупих ръката.
Да, май си права.
Добре.
Гади ли ти се?
Счупена ръка? - Ето там.
Какво стана? - Никой не знае защо,
но изглежда всички кораби наоколо внезапно са спрели едновременно.
Сега всички се движим към сферата в центъра.
Всички кораби ли? - Да.
Нормално е да се страхуваш. Всички ни е страх, но...
...заедно ще се справим.
Чисто счупване. Това е добре.
Няма да боли много.
Докторе, трябваш ми тук.
Как я чувстваш? - Добре.
Хубаво.
Това ще стабилизира счупването, докато костта зарасне.
Тили, опитвам се да се свържа с теб.
Аз... нямам. - Не разбирам. Какво...
Тили, къде си?
Тили, кажи ми къде си.
Как е той?
Спи като бебе.
Съмнявам се. Умът му полудява.
Хайде, Холдън, събуди се.
Може би е по-добре за него да не се събужда.
Няма да му се размине за това, което причини на лейтенанта
и всички останали на "Шиусен". - Което е причинил?
Видя какво стана. Той не е убил никого, беше това място.
Изглеждаше сякаш го контролира.
Не знаем дали е било така.
Лейтенанта беше разкъсан, а ти не мигна.
Сега спящата красавица се спъва и веднага скачаме.
Стрелях първа. Бях готова да го убия.
Може би ако го убием, всичко това ще спре.
Идва с нас. Имаме заповеди. Ясно?
Да, сержант.
Кога ще стигнем "Шиусен"? - Има поне ден, с тази скорост.
Исках да видиш нещо.
Започва да прилича на бунище. - Да.
Почти всички кораби се движат към станцията.
Но това е най-малкият ни проблем.
Намираме се на около половин милион километра от пръстена.
С новото ограничение, ще ни отнеме около 7 месеца да се върнем.
По-големите кораби имат скифове, но няма да стигнат за всички.
И нямаме провизии за седеммесечно пътуване.
Ще измислим нещо.
Треп е изнервен, но може би е прав за Холдън.
Холдън не е убиец. Трябва да знае нещо.
Иначе нямаше да отиде в това нещо.
Когато се събуди, ще говорим с него.
Тили? Тили, къде си?
Тили. Боже мой.
О, Боже мой.
РПК. Слушам. - Нуждая се от спешна помощ на...
...ниво 19, коридор 5.
Сериозна прободна рана. Моля, елате бързо.
Ще дойдем възможно най-скоро.
Донякъде, вината е твоя.
Така ли?
Това получавам, като се опитвам да помогна на някого.
За какво говориш?
Тя се опита да ме убие.
Защо някой ще се опитва да те убие?
Клариса Мао.
Мелба.
Иска да убие Джеймс Холдън.
Няма да се спре пред нищо.
Не отивай. - Не, няма да ходя никъде.
Тук съм.
Тили?
Тили, погледни ме.
Всичко ще бъде наред.
Много си добра в това.
Тили. Тил... Тили?
...от звук на звук...
Докато плавах...
С моите братя, от звук на звук...
Все напред вървя...
С моите братя, от звук на звук...
И много кораби открих...
И всичките ги изгорих...
Все напред вървя...
Пеенето не те прави по-интересен.
Точно обратното.
Пеех тази песен на дъщеря си, когато беше малка.
Успокоява ме в такива ситуации.
Това за теб е нищо.
Пиратите винаги са на косъм от смъртта.
Да, но страхът винаги го има.
Кога си бил най-близо до смъртта?
А, да.
Перчих се на връщане от Калисто.
Бях толкова млад и глупав.
Претоварих реактора и стопих двигателя,
движех се с максимална скорост до Церера...
Да, за да впечатля едно момиче.
Не те имах за романтик.
Не беше толкова от високомерие, колкото заради хормоните.
Накрая изхвърлих всичкия товар. Включих аварийния сигнал.
Молих се на бог, в който не вярвам.
И три дни по-късно се събудих на миньорски кораб на път за Ида.
И пак не си си взел поука.
Кое му е забавното на това.
Не си стигнала дотук с предпазливост, нали?
Ти кога беше най-близо?
Хиперион.
Луните на Сатурн.
Много поясници умират там.
Не, Хиперион на Церера.
На ниво 12.
50% намаление всеки петък.
Бармана налива по много, а моята мъка е голяма.
Чия идея бяха униформите?
Твоя или на Доус?
Беше моя идея. Доус ми се смя.
Мислеше, че е нелепо.
Значи не си му се подчинил?
Не. Не, не.
Убедих го, че трябва да започнем да ги носим.
Доус се убеждава само в собствените си идеи.
О, да.
Пожертвах голяма част от живота си да науча традициите на врага.
Всички онези, които някога са се борили за равенството си са носили...
Ако това е още една от поучителните ти речи, предпочитам да умра в тишина.
Ти подхвана темата.
Когато жертвите станат победители, обличат униформи,
за да покажат, че са едно цяло.
Индивидите могат да бъдат разделени и овладени,
но символите...
...символите остават.
Ние сме истински.
Това ни прави поясници.
Така трябва да ни виждат и вътрешните.
И това ще стане с времето.
Но точно сега, трябва да ни виждат като едно цяло.
Нямам желание да се правя на някой друг,
но ще пожертвам гордостта си...
...в името на по-добро бъдеще.
Надявам се един ден това да бъде нашата същност.
...бях болен и близо до смъртта.
Все напред вървя.
Все напред...
Бях болен и близо до смъртта.
Все напред вървя.
Бях болен
и близо до смъртта.
И с всеки дъх кълнях се
Да се откажа аз от мъдростта
Плавайки напред...
Хайде.
Къде е жената със счупената ръка?
Не знам, сигурно е излязла докато... - Провери номера й и я намери.
Ще трябва да изчакате. - Направи го сега.
Добре, по-спокойно.
От сервизния персонал е. Името й е Мелба Ко. К-О-Х.
Ето, намерете я сама.
Мелба!
Мелба, чуй ме.
Не можеш да избегнеш последствията.
Няма къде да отидеш.
Остава ти само да се молиш за милост.
Мелба.
Мелба!
Мелба.
Холдън.
Еймъс.
Алекс.
Тук съм.
Холдън. Еймъс, Алекс.
Обадете се ако можете, кажете ми къде сте.
Моля отговорете.
Алекс?
Алекс.
Хайде. Събуди се.
Алекс. - Наоми?
Да, аз съм. - Главата ме боли.
Алекс, къде е Холдън?
И Еймъс.
Холдън. Холдън тръгна преди известно време...
...с Милър.
Той... - Милър?
Какво имаш предвид?
Еймъс. Еймъс!
Трябва да се събудиш. Моля те, кажи нещо.
Еймъс.
Променила си прическата си.
Боже.
Сигурно дробът ми е спукан.
Кръвта се събира заради нулевата гравитация.
Тези мормони, а?
Дори не са могли да изоставят деня и нощта.
Само и само за да се преструват, че не са там, където са.
Дръмър.
Дръмър!
Дръмър, събуди се. Говори ми.
Не мислех, че така ще свърша.
Не, не, не, още не е свършило.
Какво правиш?
Ситуацията тук е и навсякъде из кораба.
Не можем да си позволим да загинем и двамата.
Камина, какво правиш?
Какво?
Прочутата изобретателност на поясника в действие.
Кажи ми какво правиш. - Корабът има нужда от капитан.
Ще получиш това, което искаше. - Все... все още имаме шанс.
Грешах. Все още има живи оптимисти.
Дръмър.
Боже.
Говори Ашфорд. Трябват ни медицинска помощ в машинния асансьор незабавно.
Побързайте.
Как си?
Върна ли се?
Да.
Само да помогнеш, или да останеш?
Ще остана.
Трябваше да ви напусна, за да осъзная, че сте моето семейство.
Добре.
Оцелях единствено заради нея.
Ранен ли сте? - Лечимо е, просто дразни.
Какви са жертвите? - Загубихме стотина.
Още толкова ранени.
Лекарствата ни са на привършване.
Няма да ни помогнат без гравитация.
Няма как да започнем да се движим. Заседнали сме.
Както всички останали кораби.
Тогава ще завъртим барабана.
Никога не сме го включвали. Може да разбие кораба.
Което няма да е много по-зле от сегашната ни ситуация.
Ако проработи, ще спаси много животи.
Пригответе се да завъртим барабана.
Провери налягането в товарното.
Покажи ми камерите от товарното.
По дяволите.
Къде е Холдън? Кажи ми къде е.
Няма го тук. - Кажи ми и ще спра.
Дори да беше тук, пак нямаше да ти кажа.
Както искаш.
Добре ли си?
Ротационни тръстери в готовност.
Когато кажете, Капитане.
Завъртете барабана.
Въртенето е стабилно.
Гравитация във вътрешността...
...една трета от земната.
Преместете всички пострадали в помещенията в барабана,
разпределете ранените.
Пусни ме на широките честоти.
Искам да говоря с всички кораби.
Каналът е отворен.
Говори Клаес Ашфорд, капитан на СВП "Бегемот".
Имам съобщение за всички кораби на това проклето място.
Всички сме жертва на една и съща катастрофа.
Но "Бегемотът" е уникален.
Този кораб, моят кораб, може да създава гравитация.
Предоставям я на всички вас.
Доведете пострадалите тук, за да се излекуват.
Ще бъдете добре дошли.
Поясниците ще ви приемат.
Заповедите ни остават.
Трябва да заведем Джеймс Холдън на "Шиусен" за разпит.
Но те вече прехвърлят ранените на "Бегемот".
Спасяват ни поясници. Това място става все по-прецакано.
Това е правилното решение. Всички сме в кюпа,
и само така ще се измъкнем.
Ярко.
Холдън?
Холдън, добре ли си?
Какво стана там вътре?
Видях нещо.
Видение.
Какво видение?
На всичко.
Краят на всичко.
Превод: ksp21 subsunacs.net